Știți anunțurile pe care le fac piloții...
"O iau pe acolo, o iau pe dincolo...
O iau la stânga, urc, cobor...
O iau la dreapta, o iau pe aici, o iau pe dincolo..."
Iar noi zicem: "E perfect!.
Fă ce naiba trebuie să faci. Nu știu ce naiba se petrece!"
Eu îl bat pe el la cap? Mă duc la ușa cabinei lui și îi spun:
"Acum mănânc alune.
Mă gândeam că vrei să știi ce facem."
Vă mulțumesc! Noapte bună!
-Jerry! -Hey, hey.
Sally Weaver. Colega de cameră din colegiu a lui Susan Ross.
-Hello? -Scuză-mă.
-Ai văzut spectacolul? -Dacă l-am văzut? Mi-a plăcut la nebunie.
Și mulțumesc pentru biletele gratuite. Ești așa de amuzant!
-Mulțumesc. -Nu, nu, vorbesc serios.
-Ești foarte amuzant. -Te cred.
Dă-mi voie să te plimb prin Memphis.
-Te invit la cină. -Îmi pare rău, dar nu pot.
-Mă duc direct la aeroport. -Oh, păcat.
Susan yicea că ne vom înțelege foarte bine. Cred că din cauză că amândoi suntem țicniți!
Vreau să le dai asta din partea mea. Ok?
E un cadou de nuntă.
Jerry, să ai grijă cu el, ok? Să ai foarte mare grijă.
George, după cum probabil știi...
...eu și mama ta nu ne mai mutăm în Del Boca Vista, Florida.
-Știu. -Voiam să știu dacă ar fi ok...
...să transform camera ta într-un salon de biliard?
Un salon de biliard?
O masă bună, muzică, poate și un bar micuț...
Vreau să aibă autenticitate.
-Elaine! -Oh, bună, Frank!
-Stai cu noi, te rog!. -Trebuie să mă duc la...o treabă.
Treburile pot fi contramandate. Stai jos!.
Bine...
-Frank, George ți-a arătat poza?
-Ce poză?
Poza pe care i+am făcut-o în Toscana tipului mărunțel, care stătea în fața firmei...
-...pe care scria Costanza. -E un Costanza în Toscana?
Seamănă cu mine? Ai vorbit cu el?
N-am vorbit cu nimeni. Treceam pe acolo și am văzut firma.
M-am gândit că George ar putea fi încântat.
Trebuie să văd poza.
-Ar putea fi vărul meu Carlo. -Cine e?
Când familia Costanza a venit aici, un frate a rămas acasă.
Până la patru ani, m-am jucat cu fiul lui în fiecare zi...
-...dar am fost despărțiți. -Așadar, nu te-ai născut aici?
Nu. De-asta nu pot fi niciodată președinte.
Asta m-a durut întotdeauna.
De-asta, din fragedă tinerețe nu m-a interesat deloc politica.
Refuz să votez. Dacă ei nu mă vor, nici eu nu îi vreau!
Nu știu de ce te ambalezi așa.
Probabil că sunt un milion de Costanza.
Nu mă demoraliza.
-Mai ai vreo fotografie din aia? -Nu, dar...
-Dar, s-ar putea să mai aibă maestrul. -Maestrul? Ce maestru?
Tipul cu care am fost atunci în Toscana.
E un tip grozav, dar n-aș putea să-l sun.
Serios? De ce?
Fiindcă nu m-a sunat de când ne-am întors.
Am vărsat vin pe fotografia uneia dintre vedetele Operei italiene.
Cine?
-Îi știi pe cei trei tenori? -Da, Pavarotti, Domingo...
-...și tipul celălalt. -Tipul celălalt.
Pot să vă iau cutia aceea?
Mai bine nu. Trebuie să o protejez.
Atunci, trebuie să vă pun geanta sus.
Oh, ok.
Așa.
-Uită-te la asta. -Ce?
Am cumpărat o sticlă cu sos de friptură din Memphis.
Cred că a spart-o stewardesa când a încercat s-o îndese...
...în compartimentul de bagaje din cauza tâmpeniei ăsteia.
Nu intra în panică.
Sigur mai putem salva niște sos.
Nu-mi pasă de sos!
Era într-o sticluță nostimă Pe etichetă erau un tip...
-...care semăna perfect cu Charles Grodin. -Înțeleg...
Nu înțelegi. Săptămîna asta am spectacol și...
...numărul meu trebuia să fie despre asta.
-Folosește un material al tău -Nu mai am.
Ai face bine să te pui pe treabă.
Mulțumesc pentru sfat.
-Salut, băieți! -Asta e pentru tine.
E de la Sally, colega de cameră a lui Susan.
Da. Sally a sunat-o pe Susan.
-Zicea că v-ați înțeles bine. -Bate cîmpii.
Doar mi-a dat cutia.
-Ce naiba faci?! -Salvez sosul.
Ce-i cu tine?
Haide.
Jerry, ce-ar fi să vorbești despre polistirenul expandat?
-Și ce să spun? -"Ce sunt chestiile astea?!
La ce ne trebuie chestiile astea?
Și de ce le fac așa mici?"
Unde e poanta?
Totul ține de atitudine.
Ce cadou de doi bani...
Un ștergător de picioare?!
Asta m-a pus să car de la Memphis?
Foarte elegant... Având în vedere câți bani câștigă...
E director la Federal Express.
Federal Express?
E nebună? De ce nu l-a expediat?
E personalizat. "Familia Costanza"
Las-o baltă. Nu-l vreau. Să ne descotorosim de el.
Poate îl vrea tatăl tău.
Mă îndoiesc. Știți ce face acum?
Pune o masă de biliard în dormitorul meu.
Da? Poate mă duc să joc și eu.
Să le arăt câteva chestii.
Cum îți place să joci?
-Cu opt bile. -Nu merită.
Hai să jucăm pe bani.
Îți place să riști, Cosmo?
Din când în când... Știi cum e.
-Opt dolari partida? -Încep eu.
Ok.
Asta e. Șapte.
Ce sunt toate astea?
Mi-am mai adus niște lucruri.
Niște lucruri...
Oh, mi-am adus colecția de păpuși.
Dumnezeule!
-Ce-i asta? -Ce? Ce este?
Păpușa asta seamănă cu mama.
-George, e o păpușă. -Știu că e o păpușă...
Dar seamănă cu mama!
Termină!
-Bila cu numărul 7... -Ce se petrece aici?!
Tot mai jucați?! Sunteți aici de trei ore!
-Încă n-am terminat prima partidă. -Prima partidă?!
Încă mai avem de descoperit niște subtilități ale mesei.
El îl cunoaște pe maestru. S-ar putea să mai aibă poza.
Las-o baltă. Nu e vărul tău.
N-ai de unde să știi!
-Mergem să vorbim cu el? -Imediat ce terminăm partida.
-Doamne... -Pe-aste o bag în colț...
Ce caută asta aici?
Îmi plăcea să dorm cu păpușile când eram mică.
Îmi pare rău, dar nu pot face asta.
-De ce? -Am senzația că sunt în pat cu mama.
Încetează.
Elaine, trebuie să-ți cumperi periuța asta de dinți electrică.
-Oro-Dent. -Da?
De câte ori o folosesc, am senzația că abia am venit de la dentist.
Trăsnet.
Vii la spectacolul lui Charles Grodin?
-Cine mai evoluează? -Unul dintre cei trei tenori.
-Cei trei tenori?Care dintre ei_ -Nu Pavarotti, nici Domingo...
-Celălalt? -Da, celălalt.
Nu-mi vine să cred că tipul celălalt va cânta la spectacol.
-De ce? -Maestrul avea o poză cu autograf...
...de la el și eu i-am distrus-o. Crezi că pot merge?
-Oare pot să iau un autograf de la el? -De ce nu?
Tipul celălalt!
Salut! Arăți groaznic.
N-am dormit.
-Probleme în dormitor? -Susan are o colecîie de păpuși.
Una dintre păpuși seamănă perfect cu mama.
Îi place să doarmă cu ea.
Ai fost în pat cu mama ta noaptea trecută?
Așa m-am simțit.
păpușa asta e înfricoșătoare.
Bagă sperieții în mine.
Acum trebuie să mă duc să iau ștergătorul de picioare.
-Am crezut că nu-l vrei. -Nu-l vreau.
Dar Susan vrea să-l pună la ușă mîine, când vine Sally.
-Sally? -Da.
Stai puți. Vine la New York?
-Da, Susan a zis că o să fii entuziasmat. -Entuziasmat?!
O omor! Știa că vine încoace...
-...și m-a pus să car cutia aia?! -Cine e Sally?
-Fosta colegă de cameră a lui Susan. -Din cauza ei s-a spart sticla pe care...
...voiam să i-o dau lui Charles Grodin.
Sun-o și spune-i să-ți aducă alta.
-Va fi încântată să discute cu tine. -Nici o grijă. Am s-o sun.
De fapt, am s-o pun să-mi aducă o cutie întreagă.
Va fi foarte grea. Să vadă și ea cum e să stai în avion...
-...cu o ditamai cutia în poală. -Mi se pare o reacție juvenilă.
Un dinozaur!
Îl chema Carlo Costanza.
Până la 4 ani, ne-am jucat zilnic împreună.
Dacă m-ai lăsa să mă uit prin fotografiile tale, poate l-aș recunoaște.
Din păcate, fotografiile acelea sunt acasă.
Dacă le aduci, ți-am putea oferi o partidă de biliard.
Frank are propria cameră de biliard.
Da. E... Cum îi spui, Kramer?
-E o cameră de biliard. -Nu.
-Numele? -Biliard...
Nu biliard... Era...
Haide!
-Îi spunem... Locul ideal!
Da. Locul ideal!
Atunci, voi veni.
Acum, domnilor, vă rog să mă scuzați. Trebuie să mă pregătesc pentru simfonie
-Da. -Ok.
Pantalonii mei...
E un vechi truc al dirijorilor, pe care l-am învățat de la Leonard Bernstein.
-Serios? -Le păstrezi o linie perfectă...
...dacă nu stai jos îmbrăcat înainte de spectacol.
Asta e....
Bine gândit!
Vezi?!
Vezi?
Nu seamănă perfect cu ea.
Jerry, dacă mama s-ar micșora...
...peste zece ani ar arăta exact așa!
-Atunci, scapă de ea? -Am încercat.
Era s-o arunc în incinerator, dar m-a copleșit sentimentul de milă.
Susan ține foarte mult la ea.
Unde te duci? Nu poți să-ți iei păpușica și să pleci acasă.
Bună, Elaine.
-Ai văzut chestia aia? -Mă bucur că a luat-o de aici.
-Ce e ăla? -Un poster cu cei trei tenori.
-Da. -Sunt Sally.
Ai adus sosul de friptură?
-O cutie întreagă. -Excelent.
Ți-ai cumpărat periuța aia de dinți?
-Nu. -De ce? Ți-am zis, e fantastică.
-Îmi place a mea. -Am avut periuță ca a ta.
Îți zic că e de zece ori mai bună. Nu mă crezi?
-N-o vreau. -Nu înțeleg.
De ce nu vrei să-ți cumperi un lucru mai bun, dacă eu îți zic că e mai bun?
Și nu e un pic mai bun, ci mult mai bun.
Nu mă interesează.
Intră.
Am sosit.
-Bună! Elaine, ea e Sally. -Bună.
-Cum a fost zborul? Incomod? -Scaunul de lângă mine era liber...
...așa că nu a fost nici o problemă.
Stai. Ăsta nu e sosul pe care l-am cerut.
Nu. E un sos special.
Mândria statului Memphis.
Îl voiam pe cel care îl are pe etichetă pe tipul care seamănă cu Charles Grodin.
Ăsta e mult mai bun. Și sincer, în Memphis...
...noi credem că sosul celălalt e o glumă.
Știu că e o glumă. Asta și voiam să fac cu el: o glumă!
Acum o să mă duc la spectacolul lui Charles cu mâna goală.
-Nimic! -Poți să faci materialul tău.
-Nu am nici un material! -N-are nimic!
Georgie, nu mânca cu mâinile!
De ce mănânci așa repede? Nici nu simți gustul mâncării!
Nu-mi spune cum să mănânc.
Tot mai porți cămașa aia? O ai deja de cinci ani?!
De ce nu îți cumperi o altă cămașă?
Pentru că îmi place asta.
Mamă, să mergem.
Să mergem.
Bună, Deena.
Omul acela ar trebui să fie într-un sanatoriu.
E remarcabil. Mă mișc cum vreau...
...iar pantalonii mei rămân intacți.
El e!. E Carlo Costanza!
-Ești sigur? -L-aș recunoaște oriunde.
L-am văzut pe omul ăsta în Toscana. Un tip excentric.
Se zicea că e tâmpitul satului.
Continuu să susțin că suntem rude.
Ador piesa asta.
Hai, Frank. E rândul tău.
-Nu pot să fac nimic. -Fiindcă nu poți...
-... să faci mișcarea bine. -Ce vrei să spui?
Vino! Dă-mi voie să-ți arăt. Ține tacul.
-L-am apucat. -Așa...încet...
Cred că încep să prind gustul.
Dumnezeule.
Ce idiot sunt. Voiam să fac un număr despre sticla aia.
-Acum nu am despre ce să vorbesc. -Măcar te-ai gândit să scrii...
...un materialnou ?
Poate, dacă n-ar fi mereu așa multă lume în apartamentul meu...
...aș reuși să mai lucrez.
-Vorbești despre mine? -Nu, tu nu ești niciodată aici.
-Păpușa aia era groaznică, nu? -Da...
Poate spun ceva despre ea la spectacol.
-Cum? -Să arăt păpușa și o poză a mamei lui George...
...E amuzant. O să-l sun.
-Alo? -Bună, Susan, sunt Jerry.
Bună, Jerry, sunt Sally.
George e pe acolo?
-Nu, dar probabil trebuie să ajungă în curând. -E ceva important.
Spune-i să vină la studiol TV cu o poză a mamei sale...
-...și cu păpușa care seamănă cu ea. -Asta e pentru numărul tău?
-Da. -Nu-ți face griji. O să-i spun.
Cred că am să iau puțin aer.
Da.
Nu e bine.
Hey, bățul dirijorului.
Asta e o ocazie pe care nu pot s-o ratez. Treisprezece, la mijloc.
Așa...
Șase, în colț.
Masa asta e a mea.
Știi unde va intra.
-Salut! -Bună!
-George a venit? -Încă nu.
Tipul celălalt..
Chiar dumneavoastră sunteți.
Sunt un mare fan al dumneavostră.
Puteți să-mi dați un autograf pe acest poster?
-Cu plăcere. -Mulțumesc din inimă!
Gata.
Vă mulțumesc foarte mult domnule... Camaro...
Domnule Casea...
Cum o fi...
Am să i-l duc maestrului.
Cântă la Centrul de Convalescență din Queens.
Un angajament pe cinste! Elaine, am ceva pentru tine.
Periuța Oro-Dent.
Mulțumesc.
De ce e o periuță de dinți într-o cutie așa mare?
E o mecanism complicat și trebuie împachetat bine.
Cum o să car asta?
-Ce faci? -Vreau să stau jos.
-Și? -E un truc pe care l-am învățat de la Kramer.
Așa, nu stric dunga pantalonilor.
Doamnă, ați fost o gazdă extrem de amabilă.
Mulțumesc, maestre.
-Uită-te la asta! -Da. Ce e?
E Carlo! L-am găsit!
Ai stat prea mult în camera asta.
Nu mă sprijini niciodată! Să vedem ce zice George.
Unde sunt pantalonii mei?
O, minunat.
-Salut, domnule Picioare Păroase. -Unde e George?
Stai liniștit. Ți-am adus păpușa.
Nu asta e păpușa!
Jerry, am văzut păpușa de care ziceai. Nu era amuzantă.
Asta e mult mai nostimă. Uite, cu papionul ăsta și cu pălărioara asta drăguță.
E foarte haioasă!
Ăsta e un coșmar.
Am să mă uit. Să n-o dai în bară!
Prea mult sos.
-Pantalonii mei! -Domnule Seinfeld, dumnevoastră urmați.
Elaine, ce surpriză.
Știu că ești foarte ocupat, dar am trecut doar ca să-ți dau asta.
Oro-Dent? Periuța de dinți electrică? Am auzit multe despre ea.
Nu periuța. Asta.
Ce gest frumos. Un poster cu autograf...
...cu tenorul meu favorit și ceilalți doi.
Elaine, este extraordinar.
Mi-a părut așa de rău pentru ce s-a întâmplat în Toscana...
Maestre, trebuie să intrați.
Elaine, așteaptă-mă după concert.
-O să sărbătorim. -Ok.
Vreau să știu de ce mi-ai luat păpușa din casă.
Voiam să mai aud o a doua opinie.
Uită-te la asta. Nu pare a fi rudă cu mine?
-Desigur, mama ta... -Nu mai bate pe toată lumea la cap...
...cu poza aia. E ridicol.
Ridicol? Îți arăt eu ridicol! Vino încoace!
Domnule Costanza... Nu!
Așa!
Acum ce mai ai de spus?
Ți-am zis eu că seamănă cu ea.
Carlo. Sunt eu, Frank. Ești nebun?
Sunt vărul tău, Frank. Nu ești Carlo?
Carlo? Nu. Numele meu e Giuseppe.
Ce zici de asta?
Bine. Cred că am greșit.