Bună seara. Bine ați venit la spectacol. Nasturii în plus.
Da.
Ce nebun ar fi în stare să păstreze toți năsturașii ăștia...
... într-un biblioraft uriaș...
... cu sertare atât de mari. Și să îl vezi:
"Unde naiba e nasturele ăla..."
E chiar atât de greu să găsești nasturi negri și rotunzi...
... că au transformat nasturii de rezervă într-o adevărată manie?
De genul: Aceasta e o geacă atât de extraordinară,
Nasturii ei sunt atât de unici, de "one-of-a-kind"...
Niciodată nu o să găsiți nasturi ca ăștia în magazin. Vă scutim de...
... de a vă smulge părul din cap, căutând. Și mai știm și că o să cadă sigur.
Asta e cealaltă idee pe care vor să o promoveze prin nasturi.
Toți din familia mea au imaginație.
Și chiar dacă lucrez ca și contabil în momentul de față...
... mi-ar plăcea ca într-un final, cândva, să fac...
... pălării "papier-mache".
Nu înțeleg. Pălării "papier mâche"?
Păi și ce se întâmplă dacă plouă?
Sunt artă. Le atârni pe perete.
Artă.
Este partea mea creativă, una din pasiunile mele.
Și implică și bani?
"Cel care aparține doar vârstei sale...
... apreciază doar chestiile adiacente acelei vârste."
Bineînțeles. Sigur.
- Thomas Carlyle, 1864. - Tommy C.
Astea sunt chitanțe '85.
- Și eu o să le sortez pe cele din '86. - Îmi pare rău.
Am crezut că e o acțiune caritabilă legală. N-am știut că o să fii chestionat de fisc.
Nu te învinovățesc pe tine. Mă învinovățesc pe mine..
- Nu, învinovățește-mă. - Ok, ești vinovat.
- Nu, nu, nu da vina pe mine. - Cum ar fi trebuit să procedez?
Eram la prima întâlnire cu Elaine.
Tu dai buzna aici cerându-mi să contribui cu bani...
... pentru un fond de ajutorare petru vulcanul din Krakatoa.
Ar fi trebuit să erupă.
Găsesc întreaga situație jenantă..
Ei bine, tu știi care sunt sentimentele mele în legătură cu asta.
Nici măcar nu îmi plătesc taxele.
Da. E ușor când nu ai nici un venit.
- Bună. - Bună.
Kramer, vrei să îmi faci un favor, te rog?
Dacă insiști să faci paste la mine în apartament...
... te rog, nu mai pune sos de roșii peste paste, cât sunt în sită de scurgere...
Toate găurelele alea mici au sos roșu întărit în ele.
Ce e așa de amuzant?
O, nu știu. Kramer întâlnindu-se cu colega ta de cameră, e amuzant.
E o nebunie, Alice.
Când pui sosul?
Oricând altcândva.
Nu, nu, nu. Îmi place să scurg sosul.
Și cred că aș putea trăi fără...
... muzica tribală și sesiunile de "împăcare" din living.
Da, Tinei îi place canapeaua.
- Ce faceți? Ce se întâmplă? - O, mă ajută să îmi sortez chitanțele.
Sunt chestionat de fisc.
Ești chestionat? De ce?
O, am contribuit cu bani la o operă e binefacere care s-a dovedit a fi o fraudă.
- E foarte plictisitor. - Când s-a întâmplat asta?
Cu mult, mult timp în urmă...
... într-o galaxie departe, departe de tot.
Îmi amintesc că ai făcut o donație la o chestie cu un vulcan
la prima noastră întâlnire.
Vulcan? Serios?
O, stai un pic! Nu-mi spune că aia a fost...
Vrei ceva de băut?
Ce, ai crezut că chestia aia mă va impresiona?
Nu, m-ai înțeles greșit.
Mă gândeam decât la săracii Krakatoeni.
Adică credeai că faci donația asta de 50 de parai...
... și încep să îmi rup hainele de pe mine?
Acei curajoși Krakatoeni...
... din estul insulelor Java...
... care au sacrificat atât de mult pentru un timp atât de îndelungat.
Acum ești chestionat din cauza asta.
- Vezi? Asta e karma. - Nu, ăsta e Kramer.
- Și, ce o să faci? - S-a rezolvat tot.
Cum așa?
Un prieten vechi de-al meu, cu care s-ar putea să te fi întâlnit...
... George Costanza, a devenit de curând prieten intim...
... cu o contabilă care a lucrat anterior...
... că oficial într-o instituție...
... cunoscută sub numele de IRS.
Și în timp ce vorbeam, la un moment dat...
... el i-a întins toate informațiile pertinente în legătură cu taxele mele...
... și ne-a asigurat...
... ca chestiunea intră chiar în câmpul ei de expertiză.
De ce face asta?
Nu știu. Ar putea fi dragoste.
Nu cred că ar trebui să ne mai întâlnim.
Ești extraordinară...
... dar am o mulțime de probleme personale care mă bântuie.
- Ce s-a întâmplat? Ce am făcut? - Nimic, nu e din cauza ta.
E din cauza mea, am o teamă de angajamente.
- Nu știu cum să iubesc. - Îmi urăști cerceii, nu-i așa?
- Nu, nu. - Și nu ai comentat...
... nici în legătură cu bețișoarele.
Ador bețișoarele. Personal, prefer o furculiță dar îmi plac cum arăta și ele.
Nu îmi spui adevărul. Trebuie să fi făcut ceva.
- Mi-e frică de intimitate... - Hai, nu îmi băga clișee.
Am dreptul să știu. Ce am făcut?
Nimic. Nu e din cauza ta.
Vreau adevărul!
Adevărul?! Vrei adevărul?!
E din cauza cerceilor tăi!
E din cauza bețișoarelor tale.
E din cauza multor altor chestii. Ești snoabă.
Te adresezi tuturor folosind numele întreg.
L-ai numit pe portarul meu Sammy, "Samuel."
Dar nici măcar nu spui Samuel. Ai spus: "Samuel."
Papier-mâché?
Ce e papier-mâché?
Continuă.
Cred că am spus ce aveam de spus.
Îmi cer scuze dacă am fost un pic cam dur.
Nu. Am cerut adevărul.
Mulțumesc că ai fost atât de cinstit.
Pot să...?
- Pot să te conduc înapoi la serviciu? - Cred că aș prefera să merg singură.
Cât datorez?
O, te rog.
Dacă mi s-ar fi întâmplat audierea asta și n-aș fi avut-o pe femeia asta să mă ajute...
... l-aș fi omorât pe omul ăsta. L-aș fi strâns de gât cu mâinile goale.
- Nu te învinovățesc. - Ai trecut vreodată printr-o audiere?
- Nu. - E iadul.
E echivalentul financiar al al unei examinări rectale complete.
L-aș fi omorât pe omul ăsta.
L-aș fi rupt bucată cu bucată.
I-aș fi smuls carnea de pe oase.
- Da? - E George.
Haide sus.
Iată-l, bărbatul adevărat...
... George Louis Costanza.
Iată-mă, pe punctul de a fi pus pe scaunul electric...
... și cel mai bun prieten al meu se întâlnește cu guvernatorul.
Întreaga mea viață a fost o pierdere de timp.
Și va fi și în continuare.
Acum știu ce ar trebui să fac.
Să spun adevărul. Ăsta e totul. Pur și simplu să spun adevărul.
- I-ai dat hârtiile mele? - Poftim?
Hârtiile mele?
Ce?
O, hârtiile.
- Nu i-ai dat documentele? - Ba da, i le-am dat.
Și?
M-am despărțit de ea.
- Ce ai făcut? - M-am despărțit de ea.
Sunt în plin control financiar...
... și tu te desparți de ea? - E în regulă. Stai liniștit.
- O să te ajute. Sunt sigur că o să o facă. - De ce? De ce ar mai face-o?
Te urăște acum. Oamenii nu îți fac favoruri după ce îi părăsești
Nu, nu. Ne-am despărțit în relații bune.
Cum e posibil?
Pentru că... I-am spus adevărul.
- O, Doamne. - Ok.
- N-am mai auzit de așa ceva. - Ea mi-a cerut asta.
Și ar fi trebuit să minții.
- Ce i-ai spus? - I-am spus că e pretențioasă.
Pretențioasă?
Femeia aia are hârtiile mele cu venituri. I-ai spus că e pretențioasă?
Fiscul...
... e ca o mafie. Iau tot ce doresc.
Cum ți-ar plăcea dacă cineva ți-ar spune adevărul?
Ce? Ce ar putea să spună? Sunt o mulțime de lucruri pe care ar putea să le spună.
Ca de exemplu? Că sunt chel? Fii mai specific.
Miros rău cumva și nu îmi dau seama?
- George, te rog. - Dă-mi un motiv.
- Ești sigur? - Da.
Ok.
Ești extrem de...
... atent cu banii.
Sunt cum?
- Hai s-o lăsăm baltă. - Sunt zgârcit? Crezi că sunt zgârcit?
Cum poți să îmi spui asta? Nu pot să cred.
- Cum ai putut să îmi zici lucrul ăsta? - Păi mi-ai cerut un motiv.
- Ar fi trebuit să minți. - Și tu.
Ok, stai un pic. Ce s-a întâmplat cu hârtiile mele?
- Nu am un job chiar stabil acum. - Știu.
Când munceam mamă ce mai cheltuiam.
Da, știu. Șampanie, limuzine, trabucuri.
Ce s-a întâmplat cu hârtiile?
Le-a pus în mapă. Presupun că le-a luat cu ea.
- În mapă, sau în plasă? - E relevant?
Principalul e că le-a luat cu ea.
Sun-o la birou.
Dă-mi telefonul.
Da, bună... Aș vrea să vorbesc cu Patrice.
Poftim?
Oh, serios?
O, ok. Mulțumesc.
Ce? Ce?
Nu s-a întors la birou după prânzul cu mine.
Asta nu e bine.
Sun-o acasă.
Bună. Ești bine?
Nu, nu. Nu...
A închis.
Nu e bine.
Bine, fii atent. Nu e nimic care să te îngrijoreze.
E doar un pic enervată acum.
Mâine o să mă duc în persoană acolo.
O să îmi cer scuze. O să iau hârtiile.
Nu te îngrijora. Nu te îngrijora.
Nu e bine.
Da, e un parbriz.
Pot să văd și eu asta. La ce îți folosește?
L-am găsit pe stradă.
- Da? - Tocmai am terminat gimnastică.
- Ești ocupat? - Nu, urcă.
Îți vine să crezi că cineva a aruncat asta?
O să fac o măsuță de cafea din asta și o să îi fac o surpriză Tinei.
Păi nu o să fie invizibilă?
Ce o să faci, o să simți că e în fața canapelei?
Păi...
Salut.
Ce aveți?
- Nu i-ai spus? - Nu mi-a spus ce?
Hai, spune-i.
Am văzut-o dezbrăcată.
M-a văzut dezbrăcată.
Kramer m-a văzut dezbrăcată.
Păi a fost un accident.
Cine intră în dormitorul unei femei fără să bată la ușă?
Am crezut că e ușa de la un dulap.
Complet dezbrăcată?
Complet dezbrăcată.
Jerry, pot să continui?
Bine, dacă te vei simți mai bine, poți să mă vezi și tu dezbrăcat.
Nu, mersi.
- Nu, Vreau să mă vezi dezbrăcat. - Nu, nu, nu.
- Vreau să îți arăt. - Nu. Jerry!
Stați așa. O secundă.
Hai să nu ne pripim aici.
Kramer, știi că ești întotdeauna binevenit în casa mea...
... dar dacă se pune problema să iasă la iveală cuculețul...
... se schimbă treaba.
- Ce e asta? - E un parbriz.
O să fie noua ta măsuță de cafea.
O să mor împiedicându-mă de chestia aia. Nici măcar nu poți să o vezi.
O să o simți.
Ei bine? Ce s-a întâmplat? Era acolo?
Nu, nu era.
- Nu mi-ai găsit hârtiile? - Nu.
Păi unde e?
Într-un ospiciu.
De ce e atât de dificil, de inconfortabil să stai dezbrăcat?
Din cauză că atunci când suntem îmbrăcați...
... putem să facem întotdeauna ajustările alea pe care tuturor le place să le facă.
Te simți de parcă ești altă persoană "Da, arăt binișor.
Mă simt bine, arăt bine."
Dar când ești dezbrăcat e ca și cum... E adevărul gol goluț. "Ei bine...
... asta e.
Nu mai pot să fac nimic."
De asta îmi place să port o curea când sunt dezbrăcat.
Din cauză că simt că mă ajută cu ceva.
Ceva de genul: "Sunt gol, dar, vezi tu...?!"
Și mi-ar plăcea să am și buzunare atașate la curea. Asta ar fi...
N-ar fi extraordinar?
Să fii gol și totuși să poți să faci asta.
Cred că ar ajuta foarte mult.
Un ospiciu?
Știi ce fac ăia acolo? Nu ai văzut "Zbor deasupra unui cuib de cuci"?
Îți pun niște electrozi în cap.
Nu e chiar un ospiciu.
E mai degrabă o clinică anti-depresie.
S-a dus la Woodhaven și s-a internat. Mi se face rău.
- Cine ți-a zis? - Colega ei de apartament.
Am mai făcut femei să devină lesbiene înainte.
... dar niciodată nu le-am determinat să se interneze într-un ospiciu.
Prietenul meu Bob Sacamano a făcut electroșocuri.
Dar sinapsele lui erau atât de mari că nu au avut nici un efect.
Urăsc să ridic într-o astfel de împrejurare o întrebare pur financiară...
... dar ai aflat ceva, orice în legătură cu hârtiile mele?
Le-a pus în mapă. Probabil le-a luat la ospiciu cu ea.
- Și acum ce facem? - Nu știu.
Putem să mergem acolo?
- Unde? - La Woodhaven.
Am putea.
Sunt destul de înfricoșat.
Nu am mai vorbit niciodată cu un nebun.
Verișorul meu Douglas a fost cândva într-un loc ca ăsta.
A venit odată la mine acasă la cină, nu era suc...
... și a luat-o pe câmpii.
A început să țipe: "Unde e Pepsi-ul? Unde e Pepsi-ul?"
Eu ar trebui să fiu într-un loc ca ăsta.
O invidiez pe femeia asta.
Să porți papucei toată ziua.
Prietenii te vizitează și le e milă de tine.
Mila e foarte subapreciata. Mie îmi place mila. E bună.
În plus îți dau testele alea de asociere aunui cuvânt cu o imagine.
Îmi plac testele alea.
Sunt extraordinare. Nu există răspunsuri greșite.
- Cartof. - Tuberculoză.
- Pătura. - Leroy.
- Iarbă. - Tuberculoză.
Oh. Uite-o că vine.
O, Doamne.
O, Kram...
Kramer! Kramer, ai putea, te rog...
... să pui ceva pe tine?
Ei bine... O, băiete...
Ascultă. Vrei niște rămășițe de mâncare?
Am făcut mâncare africană. Avem niște yambalas și sambusas.
Scumpi.
- Vii înapoi în pat? - Da, da, vin imediat, scumpo!
Bună, Elaine.
Ce zici de măsuța de cafea?
E invizibilă.
Deci e super, nu?
Da, nu prea pari în apele tale.
- Ei bine... - Haide, Elaine...
... spune-ne adevărul
Adevărul?
Vreți adevărul?
Cine ești?
Ăsta este prietenul meu...
... Jerry.
De ce vorbești așa?
Și ce vrei?
Să vreau? Ce aș putea vrea?
Am venit doar pentru că am auzit atâtea lucruri frumoase despre tine de la George.
George crede că sunt pretențioasă.
Pretențioasă. Cine nu e pretențios? Vreau să zic că...
... dacă toți cei care sunt pretențioși ar fi într-un ospiciu...
Evident, ăsta nu e un ospiciu.
Încerci să îți retragi cuvintele din cauză că te simți vinovat că sunt aici.
- Nu, nu e adevărat. - Nu minți, George.
Nu sunt un mincinos.
Suntem ok, totul e în regulă.
- Nici o problemă. Totul e ok. - Doar vorbeam.
Pe un ton foarte prietenos.
OK.
Nu avem nici un motiv să ridicăm vocea.
Știu ce ai spus. Nu poți să schimbi asta.
Ce am spus. Spun tâmpenii tot timpul.
Nu trec două minute fără să spun o tâmpenie.
O tâmpenie după alta.
Dă-mi voie să te întreb, când ai venit aici...
... ți-ai adus și mapa?
Tu ar trebui să mă critici pe mine.
Sunt chiar norocos să cunosc o persoană ca tine.
- Vorbești serios? - Bineînțeles.
- Sunt incapabil să mint. - Nu a mințit niciodată.
Știi, unele femei țin o grămadă de hârtii importante în mapele lor.
Ca de exemplu...
... documentele financiare ale altor persoane.
Documentele.
O, Jerry. Tu ești Jerome, cel cu problemele cu fiscul.
Știi, după întâlnirea aia cu George...
... am luat-o atât de rău pe câmpii că ți-am aruncat toate hârtiile.
Așa că aș vrea să te ajut dar adu-mi copiile.
Nu există copii.
Deci...
... vrei să zici că vrei să continuăm să ne întâlnim?
Cine face copii?
Adevărul este că...
... cred...
... că sunteți un cuplu foarte drăguț.
O, Kramer.
- Aici, Kramer? - Nu, nu.
Hai să mergem pe canapea.
Da, încerc să obțin o copie a chitanței...
... unui calculator pe care l-am cumpărat de la dumneavoastră.
Era în 1987.
Îmi amintesc că am vorbit cu un tip care avea o jachetă maro...
... și s-ar putea să fi avut o meșă. O, era o șapcă.
Ok, atunci o să trec pe la dvs.
Ok, pa.
Vrea să meargă cineva pe jos cu mine pe strada 48?
Cred că am reușit să dau de urma unei alte chitanțe.
Nu pot. Trebuie să o vizitez pe Țină la spital.
- George? - Mă duc la o serată de poezie...
... cu Patrice.
Poeți în devenire.
E într-o clădire arsă din temelii lângă docuri.
Se spune că va fi interesant.
Te duci la spital acum?
- Da, cred că da. - Minunat, minunat.
O să împărțim un taxi.
Treci pe lângă strada 48 Poți să mă duci și pe mine.
Vin și eu.
- Da. - Știi că vei cotiza și tu.
Păi oricum mergi în direcția aia!
Haide.
Am fost verificat anul trecut de IRS. Am trecut printr-un audit.
La început m-am gândit: "Ei, IRS suna cam ca Toys'R'Us...
Poate nu o să fie atât de rău. Poate o să ne și distrăm nițel."
Dar e rău. E un chin.
Și aia nu fac nimic să te ajute...
... să îți fie chinul mai ușor
Cred că ar trebui să îți ia toate chitanțele și să la pună...
... și să le pună într-o cutie...
.. și să le amestece în ea.
Să îți dea sentimentul că ai putea să câștigi ceva...
Și apoi să le scoată una câte una și să zică:
"O, îmi pare rău Asta e încă o deducere ilegală...
... dar avem un premiu de consolare pentru dumneavoastră. Pușcăria."