Lucrul nasol la televiziune...
e ca toți cei văzuți la televizor fac ceva mai bun...
decât ceea ce faci tu.
Niciodată nu vezi la TV pe cineva stând pe sofa...
cu firimituri pe față.
Unii oameni se distrează prea mult.
Oamenii din reclama la suc.
De unde au acest entuziasm?
I-ai văzut? "Avem suc! Avem suc! Avem suc!"
Sar, râd, zboară prin aer.
E o cutie de suc.
Ai stat vreodată acolo să te uiți la TV...
și să bei exact acel produs...
la care-i fac reclamă acolo la TV?
Și ei joacă volei, se dau cu jet-ski, sunt fete în bikini...
și eu stau acolo... "Poate pun prea multă gheață în sucul meu."
Deci atunci, în timp ce plecăm, eram acolo și ea mi-a zâmbit.
N-am fost sigur dacă vrea s-o invit în oraș.
Când femeile zâmbesc, nu știu ce înseamnă.
Câteodată interpretez asta ca ceva psihotic.
Nu știu dacă trebuie să le zâmbesc înapoi.
Doar am stat acolo. Îți amintești de Quayle...
când Bentsen i-a spus replica Kennedy? Așa am arătat eu.
- Deci n-ai întrebat? - Nu. Am înghețat.
- Numărătoarea. - O, da. Deci aștept.
După o jumătate de oră sunt la birou. Îi spun lui Lloyd povestea.
El spune "De ce nu o suni?" Eu zic "Nu pot!" N-am putut-o face atunci.
Eu ca să invit o femeie în oraș, trebuie să am o stare mentală...
ca și karatiști înainte de a sparge cărămizi.
Deci Lloyd mă face pămpălău.
- A spus "pămpălău"? - Da.
Oricum, m-a făcut să sun.
- Deci ai sunat? - Da.
Și să-mi ascund emoțiile, am început să mănânc un măr.
Cred că dacă te aud mestecând la telefon...
- Pari mai normal. - Da, ca un fermier.
Da. Deci o sun, îi spun că sunt eu.
Ea îmi dă un entuziast "Bună!"
Un salut entuziast, e frumos.
Dacă nu primesc un salut entuziast, am plecat.
Deci îți mesteci marul. Ai primit un salut entuziast.
Vorbim. Nu ezit mult, înainte să le invit în oraș.
Vreau să termin imediat.
Deci bolborosesc... "Ce faci sâmbătă seara?"
Și?
A mușcat-o.
Grozavă zi de dimineață.
Apoi închid telefonul imediat.
E ca și cum ai jefui o bancă. Nu zăbovești prea mult cu sacul de bani.
Dai lovitura și pleci.
Amândoi avem întâlniri în aceiași seara.
Nu-mi amintesc ultima dată când s-a întâmplat așa.
Nu am ajutor la spălat rufe, de-aia am 40 de perechi de lenjerie.
- Nu se poate. - Categoric.
Pentru că în loc de spălare, continui să cumpăr lenjerie.
Țelul meu e să am 360 de perechi.
Astfel, va trebui să spăl o dată pe an.
Haide, încearcă!
Să te aud încercând un accent de scoțian.
- Ăsta e irlandez. - Irlandez, scoțian...
Care-i diferența, Lassie?
Deci merci pentru cină. A fost minunat.
Da.
Ar trebui să mai facem asta.
Vrei să vii sus la o cafea?
Nu, merci. Nu pot bea cafea seara. Nu mai pot dormi.
Deci...
Bine.
Noapte bună.
Da. Ia-o ușor.
- Merci încă o dată pentru film. - Cu plăcere.
Te-aș invita sus, dar se zugrăvești.
O, e în regulă.
Sau poate vrei să mergem la tine.
Bine, dar nu am prăjitură sau altceva, dacă asta cauți.
"Ia-o ușor."
"Ia-o ușor!"
Cred că dacă cineva va omorî pe altcineva...
ar putea măcar să lase un bilet. E de bun simț.
Nu știu.
Eu așa am crescut.
- Valorile sunt importante. - Foarte importante.
Ce faci joi seara? Vrei să luăm cina?
Joi e perfect.
Pantaloni cafenii.
De ce cumpăr pantaloni cafenii, Donna?
Nu mă simt confortabil în ei.
Sunt Dockers de bumbac?
Nu-ți pot spune cât de tare urăsc reclama asta.
Serios?
Mie îmi place.
- Serios? - Da. E inteligentă.
Te referi la cea în care tipii stau pe acolo...
Crezându-se normali și amuzanți?
Da. Aia.
Ce poate să-ți placă la ea?
Nu știu. Tipii.
Da, sunt amuzanți și se simt bine împreună.
Și eu aș putea fi confortabil, dacă aș avea astfel de pantaloni.
Aș putea sta pe verandă și să mă agit...
și poate chiar să iau parte la o discuție.
Știu că tipilor le place. Pentru mine, dialogul e adevărat.
Chiar dacă dialogul ar părea adevărat...
chiar dacă cumva, undeva bărbații chiar vorbesc așa...
ce legătură are asta cu pantalonii?
Te deranjează asta?
Asta e ideea. Asta-i genial la ea.
- Nu mă refer la pantaloni. - Nu vorbesc despre nimic.
- Asta-i ideea. - Știu care-i ideea.
Nimeni nu spune că trebuie să-ți placă.
Toate acele imagini rapide cu pantaloni. Doar pantaloni, pantaloni, pantaloni.
Ce vrea să fie aia?
E brutal la o întâlnire cercetare prin care trece fiecare din cei doi.
Pentru că oricând te gândești la acea persoană...
... în viitor, trebuie să exagerezi totul legat de ea.
Tipul va spune " Nu cred că are sprâncenele egale.
Pot să mă uit la niște sprâncene inegale pentru restul vieții mele?"
Desigur, femeia se uita la tip gândindu-se:
"La ce se uită?
Vreau pe cineva să se uite la mine așa pentru restul vieții mele?"
Mă întâlnesc cu ea joi.
Dar pot ieși cu o persoană căreia îi place reclama asta?
Odată m-am despărțit de un tip fiindcă el nu își ținea toaleta îngrijită.
Serios. I-ai spus care-i motivul?
Da. I-am spus tot timpul.
Avea o cadă de necrezut.
Bacteriile construiau un oraș acolo.
Își construiau birouri.
Casele de lângă scurgere se vindeau cu 150000 de dolari.
Bună.
Te mai gândești la asta?
M-a invitat la 12:00 seara la o cafea.
Și eu nu urc.
"Nu, mulțumesc.
Nu vreau cafea. Nu pot dormi.
E prea târziu să beau cafea."
Așa i-am spus.
Oameni atât de proști nu ar merita să trăiască.
Nu-mi pot imagina ce crede despre mine.
Crede că ești un tip căruia nu-i place cafeaua.
M-a invitat sus! Cafeaua nu e cafea.
- Cafeaua e sex. - Poate cafeaua era cafea.
Cafeaua a cafea dimineața, nu la 12:00 noaptea.
Unii oameni beau cafea atunci.
Da, cei ce lucrează la NORAD care urmăresc rachete 24 de ore.
Totul mergea grozav. Ea râdea.
Eram amuzant.
Îmi tot spuneam "Continuă, n-o da în bară. Te descurci grozav."
E totul în capul tău. Ea știe că s-a simțit bine.
- Cred că ar trebui s-o suni. - Nu pot acum. E prea devreme.
Plănuiesc un telefon pe miercuri.
De ce? Îmi place când bărbații mă suna a doua zi.
Desigur, dar tu îți imaginezi un tip pe care-l placi.
Nu un tip care zice " Nu. Nu beau cafea noaptea târziu."
Dacă o sun acum, crede că sunt disperat.
Femeile nu vor să vadă disperare.
Ele vor un tip responsabil, un colonel, un Kaiser, un țar.
Nu se va gândi decât că tu ai plăcut-o.
Exact asta încerc să evit.
Ea vrea să o placi.
Da, vrea să o plac, dacă ea mă place, dar ea nu mă place.
Nu știu ce ți-au făcut părinții ție.
Hei.
Hei. Tocmai m-am gândit la ceva nostim pentru sceneta ta.
În regulă. Ești acolo sus. Ești pe scenă și spui:
"Ați observat cum aici în New York mașinile nu se dau la o parte pentru ambulante?
Cineva e într-o situație de viață și de moarte și noi ne gândim:
Îmi pare rău, amice.
Trebuia să te gândești la asta când mâncai omlete cu brânză...
dimineața la micul dejun în ultimii 30 de ani.'"
Deci o vei folosi?
Nu prea cred.
- Păi, e amuzant. - E amuzant.
Îmi place să folosesc propriul material.
E ceva la fel de bun ca restul poantelor tale.
În regulă, trebuie să dau un telefon. Ieșiți toți. Hai.
- De ce trebuie să plecăm? - Nu pot sună o femeie...
- Cu alți oameni în cameră. - O, vezi?
Asta e problema.
Mă dai afară din casa mea?
- Da. - Nu uita.
Bine. Jerry, ai mere?
Nu mânca mere.
Ajunge cu merele.
Bună, e Carol. Te voi suna eu.
Bună! E George.
George Costanza. Mă mai ți minte?
Tipul care nu a urcat la o cafea.
Vezi, nu mi-am dat seama că cafeaua nu era de fapt cafea...
Păi, în fine.
Oricum.
A fost plăcut.
A fost...
A fost plăcut, deci...
Măiculiță. Deci...
Sună-mă înapoi.
Dacă vrei.
Depinde de tine, știi.
Orice vrei să faci.
Cum vrei tu.
Mingea e la tine în teren.
Deci...
Ia-o ușor.
Eu îmi iau geaca. Ne vedem jos.
Care-i problema? Ai sunat?
Mi-a răspuns robotul.
Sunt un om mort. Asta e, sunt un om mort.
Om mort.
- Ce ai spus? - Nu știu ce naiba am spus.
I-am dat un ultimatum și nu pot face nimic. E un robot.
Beculețul clipește acum. "Vino și ascultă-l pe idiot.
Hei, lume, ascultați idiotul!"
După o întâlnire încerci să improvizezi ceva la robotul telefonic?
Acum sunt în cea mai nasoală poziție.
Cumnatul meu a lăsat odată un mesaj pe robotul unui tip.
Și a spus niște informații despre afacere pe care nu trebuia să le spună.
Astea l-ar fi costat 15000 de dolari...
așa că a așteptat la ușa tipului.
Când tipul a venit acasă, s-a dus cu el și a înlocuit caseta.
- A făcut asta? - Da.
Cineva a făcut asta?
Te va suna înapoi. Exagerezi.
- Nici măcar o dată. - Niciodată?
N-am văzut nici un episod din "I Love Lucy" în viața mea.
- E incredibil. - Mulțumesc.
Altceva mai trebuie să știu?
Da. Sunt intolerant la lactoză.
- Serios? - Nu suport lactoză...
și nu o susțin.
Mă întorc imediat.
Stai să auzi asta.
Îmi pare rău. N-am știut...
Stai. E în baie.
Am vrut să vorbesc cu el un minut, dar mă voi întoarce.
Nu trebuie să pleci.
- Sigur? - Da.
Bine.
- Sunt Donna. - Donna.
Tu ești cea căreia îi place reclama aceea!
Ți-a spus asta?
Nu. Nu mi-a spus.
Vorbeam despre reclama asta. De fapt...
Cred că am adus vorba fiindcă îmi place reclama. Nu.
El nu mi-ar spune așa ceva.
El nu discută nimic.
El e ca o scoică. Nu-i vei spune asta?
Deci le spui prietenilor tăi că nu sunt de treaba fiindcă îmi place reclama aia.
Ce?
- Ce ai spus? - Ce? Nimic.
I-ai spus că îmi place reclama aia.
Și ce dacă i-am spus?
Nu trebuie să le spui prietenilor tăi.
Nu, a trebuit să le spun. Ei nu trebuiau să-ți spună.
De ce trebuie să intru eu în necazuri?
Nu-mi place de tine că mă vorbești pe la spate.
- Măiculiță. - Am spus că nu pot crede...
Că-ți place acea reclama... Și ce?
Am întrebat niște prieteni în weekend și toți mi-au spus că le place reclamă.
Pariez că ai o Algonquin Round Table acolo.
Hei.
Kramer, ea e Donna.
- Bumbac Dockers! - Bună.
Ar trebui să mergem. Haide.
- Ce? Unde mergem? - Nu te deranja. Plec.
Exagerezi prea mult.
"100% Dockers de bumbac.
Dacă nu e Dockers, sunt doar pantaloni."
Kramer, te rog. Donna.
Nu vreau să aud.
Nu pot să cred c-am spus asta.
Știi cum sunt eu. Sunt un seif.
Nu-ți fă griji, nu mergea oricum.
- Ce s-a întâmplat acolo? - Îți voi spune mai târziu.
N-ai să crezi ce se întâmpla cu femeia asta.
Îți amintești că am sunat inițial duminică.
Nu a sunat înapoi.
Sun iarăși luni.
Mai las un mesaj.
Sun marți, iar îmi răspunde robotul.
"Știu că ești acolo. Nu știu care-i povestea ta."
Ieri, sunt un vulcan.
Încerc să sun iarăși.
Răspunde robotul și îi dau drumul ca Mussolini de la balcon.
"De unde ai atâta tupeu?
Mă inviți la o cafea și apoi nu mă suni timp de 4 zile?
Nu-mi place cafeaua. Nu trebuie să urc sus!
Aș vrea să mai am ocazia să beau cafeaua ca să ți-o pot arunca în față!"
- Așa ai spus? - M-am pierdut cu firea.
Nu te învinovățesc. Nu pot să cred că nu te-a mai sunat înapoi.
M-a sunat.
Azi.
- Ce? - A sunat la birou.
A spus că a fost în Hamptons de duminică.
N-a știut dacă am încercat să iau legătura cu ea.
I se stricase robotul și a folosit vechiul robot.
Și ea nu are beeper pentru el.
- Nu a ascultat mesajele. - Exact. Dar o așteaptă acolo.
Abia așteaptă să mă vadă, luăm cina diseară.
Mă va suna când ajunge acasă.
Dar cum rămâne cu mesajele?
Chestia lui Elaine?
Cum vei intra?
O aștept afară.
Dar știi că de îndată ce ea intra, se va duce direct la robot.
Sau poate merge la baie, asta e singura mea șansă.
Pe cine prostesc? Nu pot face asta!
Nu știu să manevrez robotul telefonic.
E o nimica toată. Ridici capacul. Caseta iese imediat.
- O faci tu pentru mine. - Ce?
Haide. Va fi mult mai ușor.
Cum mă vei duce acolo sus?
Îi voi spune că ne-am întâlnit și că te duc până în oraș.
- Cine face înlocuirea? - Tu.
- Eu. - N-o pot face.
Eu o voi ține ocupată.
Nu mă pot implica în asta.
Cred că sunt îndrăgostit de femeia asta.
Și dacă ea mă vede?
Ești un pămpălău.
- Pămpălău? - Da.
M-ai făcut pămpălău?
Păi, este trafic.
Va ajunge pe la 8:15.
Am o problemă. O vei ține ocupată în cealaltă cameră.
Acum dacă cumva scapă de tine și intră în cameră?
Trebuie să îmi faci un semnal că vine.
Un semnal. Da.
Bine. Semnalul e...
Voi striga "Tippy-toe!"
Tippy-toe?
Nu prea cred.
- Nu-ți place tippy-toe? - Nu tippy-toe.
În regulă.
Bine. Am înțeles.
- Voi cânta. - Ce melodie?
"Cum Rezolvi o Problemă ca Maria?"
- Ce-i aia? - E un cântec adorabil.
Altceva?
Alege tu.
-"Lemon Tree." - Peter, Paul și Mary?
Nu. Trini Lopez.
Bine.
Ai caseta?
Standard.
- Micro. - Cum te simți, încrezător?
- Mă simt bine. - Ai emoții?
Deloc.
Ridică-te. Ea e.
La naiba cu asta! Sunt speriat. Plecăm. Anulăm totul.
Hei, ce faci aici?
Trebuia să te sun când ajung acasă.
N-am mai putut aștepta. Eram nerăbdător să te văd.
E așa drăguț.
Ăsta e amicul meu, Jerry Seinfeld.
M-am întâlnit cu el după colț.
Nu-i asta o coincidență?
Chestia amuzantă e că îl văd tot timpul.
- Tot timpul. - Îmi pare bine de cunoștință.
Bună.
Deci mor de foame. Unde vom mânca?
Știi, putem merge în centru...
... și astfel îl putem duce și pe Jerry acasă.
Bine. Să mergem. Sunt gata. Unde ai parcat?
Nu vrei să mergi sus mai întâi?
Nu. Pentru ce? Voi lăsa bagajul la portar.
Știi, trebuie să merg la toaletă.
Este toaletă la cafeneaua de alături.
Da.
- Dar trebuie să dau un telefon... - Păi, au și telefon.
Îl cunosc pe Jerry...
Are o fobie cu toaletele publice.
Cred că trebuie să mergem sus.
Știi, cred că merg sus.
Pot să-mi verific robotul.
Bine.
Toaleta e în capătul holului, pe dreapta.
Știi, de ce nu mergi tu mai întâi? Ai avut o călătorie lungă.
Nu, mi-e bine.
Știi, e o chestie ciudată.
Mi-a trecut.
Păi, e ciudat.
Nu, se poate întâmpla. Am citit despre asta în ziare medicale.
E ciudat lucrul ăsta.
Stai să-mi verific mesajele și apoi mergem.
- Carol, putem vorbi acum? - Sigur.
Te rog, asta e... E foarte important.
Tippy-toe! Lemon tree!
Acum știu cine ești. Ești acel comic.
Te-am văzut. Mă înnebunea chestia asta.
Da. Eu sunt.
Carol, e nepoliticos.
- Te rog, vorbesc serios. - Bine.
Un moment, dacă nu te superi.
Și apoi vorbim cu Jerry.
Hei, voi 2, sunt gata de plecare.
Asta aveai să-mi spui?
Tatăl tău poartă adidași în piscină?
- Nu ți se pare ciudat? - Ba da.
Îmi verific robotul și mergem.
Nu. Nu e nimic. Să mergem.
Am uitat să-ți spun.
După ce-am vorbit cu tine, vecinul a sunat și mi-am ascultat mesajele.
Ale tale au fost mortale. Amândoi am râs copios.
Îmi plac genul ăsta de glume.
Ador robotul meu telefonic.
Aș vrea să fiu robot telefonic.
Dacă aș vedea pe cineva pe stradă cu care n-aș vrea să vorbesc, aș zice:
"Scuze. Nu sunt acasă acum.
Dacă poți lăsa un mesaj, s-ar putea să plec."
De asemenea am un telefon fără fir, dar nu-mi place așa mult.
Pentru că nu poți trânti în furcă un telefon fără fir.
Te înfurii pe cineva la un telefon adevărat:
"Nu poți vorbi așa cu mine." Bang. Știi.
La telefonul fără fir... "Nu poți vorbi cu mine așa."
I-am spus eu.