Eram pe stradă ieri, sunam de la un telefon public...
și depășesc timpul de convorbire...
închid și plec.
Vi s-a întâmplat și vouă? Ce...?
Telefonul sună. Este de la compania de telefoane.
Mai vor niște bani.
Nu vă place asta? I-ați prins exact cum vă doreați...
pentru prima oară în viața voastră. Sunteți pe stradă.
Nu pot să vă facă nimic. Îmi place să las să sune de câteva ori...
știți voi, să transpire un pic acolo...
și apoi îl ridic imediat. Da, bună ziua operator?
O, da, am banii.
Am banii chiar aici.
Auzi?
Asta e o monedă.
Da, o vrei, nu?
Nu, ar trebui să suplimenteze numărul de polițiști, mi se pare simplu.
Polițiști, nici măcar nu-mi pasă de polițiști.
Îmi place să văd gunoieri.
E mai important. Tot ce vreau să văd...
sunt mașinile de gunoi, pubelele și gunoierii.
Nu poți să oprești infracționalitatea. Măcar ar trebui să fim curați.
Îți spun eu ce ar trebui să facă. Ar trebui să combine cele două meserii.
Să facă o singură meserie. Polițist-gunoier.
Mai mereu văd polițiști care se plimbă și nu au ce face. Prinde o mătură.
Începe să cureți. Curăță, curăță.
Prinde un infractor și apoi întoarce-te să cureți.
- Ar trebui să candidezi la primărie. - Nimeni nu ascultă.
Să vorbim cu cineva! Mi-e foame.
Cred că asta.
- Aveți vreo masă liberă? - Câți?
- Vine și Tatiana?
Păi, nu știu, trebuie să o sun, să-i spun unde suntem.
Sunt norocos că mai vrea să mă vadă.
Pe bune? Credeam că totul merge bine.
Așa era. E ceva mai complicat.
Ei bine, ce?
- Câți? - Ei bine, 4. Seinfeld.
Patru.
Ar trebui să dureze 10 minute.
- Ce vrei să faci? - Hai să mergem în altă parte.
- Mi-e prea foame. - Am putea foarte bine să așteptăm aici.
Nu prea mai avem timp până începe filmul.
O sun pe Tatiana. Uite și telefonul.
Tatiana.
Scuzați-mă. Mai stați mult?
Lasbrook, patru.
- Și crezi că am făcut un lucru rău? - Să-l minți pe unchiul tău?
Aș fi putut să iau masa cu el.
Planul 9 Din Univers.
Ediție limitată. Pe marile ecrane.
Am mâinile obosite.
Știi, este un telefon public. N-ar trebui să te întinzi la discuții.
Jerry, fă rost de meniuri ca atunci când o să ne așezăm să comandăm imediat.
Nu pot să mă uit pe meniu acuma, trebuie să fiu la masă.
Știe că aștept.
Mă vede. Numai că nu vrea să se uite.
Ți-am oferit prăjiturile alea la mine acasă.
Prăjituri dietetice. Urăsc prăjiturelele alea.
Nu-mi vine să cred cum e lumea.
Ce se întâmpla cu umanitatea? Ce fel de lume e asta în care trăim?
Ce?
E o femeie acolo care-mi pare cunoscută.
Păr închis, bluză în dungi.
N-am mai văzut-o vreodată.
Eu o știu.
Asta o să mă înnebunească.
- Scuzați-mă. - O, îmi cer scuze.
Ai văzut aia? Indivizii ăia...
Uite, au primit o masă.
Poate că erau înaintea noastră.
Nu, nu erau înaintea noastră.
Mai stai mult?
Trebuie să dau un telefon important.
Aflu ce se întâmpla.
Scuzați-mă!
Nu vi se pare că aia abia au venit?
- Cred că eram înaintea lor. - Da.
- Care e numele tău? - Seinfeld.
Nu, nu. Erau aici dinainte.
Kackige, doi.
Ai observat cât de fericiți sunt oamenii care primesc o masă în sfârșit?
Se simt speciali că au fost cei aleși.
E de ajuns să ți se facă rău.
Ție chiar ți-e foame.
Hei.
Dacă se întâmpla ceva aici mă bazez pe tine?
Ce?
Dacă ne decidem să dăm parte în parte.
Da, vreau să intru într-o încăierare.
Trebuie să dau de Tatiana.
Uită-te la costumația lui.
E așa de coordonată. Șosetele se potrivesc cu cămașa.
Chiar îl urăsc pe ăsta.
O, cred că o să leșin.
George...
Cine e femeia aia în dungi?
N-o cunosc.
Mi se pare atât de cunoscută.
Nu e corect ca oamenii să fie așezați în ordinea în care au venit.
Ar trebui să se ia după nivelul de foame.
Îmi vine să mă duc până acolo și să iau niște mâncare
de pe platoul cuiva.
Îți spun eu ce.
Ai 50 de dolari dacă o faci.
Ce vrei să spui?
Te duci până la masa aia...
iei un pic de mâncare, nu spui nimic...
o mănânci...
spui "Mulțumesc foarte mult"...
te ștergi la gură și pleci...
îți dau 50 de dolari.
- Ce-or să facă? - N-or să facă nimic. De fapt...
o să le dai ceva despre care or să vorbească toată viața.
Cincizeci de dolari? Îmi dai 50 de dolari?
Cincizeci de dolari.
Masa aia de acolo.
Cele trei cupluri.
Ok, nu vreau să merg până acolo și s-o fac...
și apoi să mă întorc aici și să aflu că era o șmecherie...
cum ar fi că nu am pus muștar sau ceva.
Fără șmecherii.
- Ce zici, să o fac, George? - Pentru 50 de dolari?
Mi-aș pune fața în ciorbă lor și aș sufla.
Bine, bine.
Uite, ține asta.
O fac.
Știu că sună ciudat, Dar cei doi care sunt în spatele meu...
or să-mi dea 50 de dolari dacă mănânc o bucată de ruladă de ou de la voi.
Vă dau 25 de dolari dacă mă lăsați să o fac.
- Ce? - Despre ce vorbește?
Ce a spus? Ce a spus?
- Poate să-mi spună cineva ce a zis? - Douăzeci și cinci de dolari?
- Ce s-a întâmplat? - Ați văzut?
- Ce vorbeai cu ei? - Le-am oferit 25.
- Nu aveau idee de ce. - O, Doamne.
- George, telefonul e liber. - Aleluia.
Scuzați-mă, eu eram aici.
- Unde? Nu te-am văzut. - Aștept aici de 10 minute.
- Nu durează mult - Nu asta contează.
Contează că eu am fost primul.
Bine, dacă erai tu primul...
tu țineai receptorul.
Știți, trăim într-o societate!
Unde ar trebui să fim civilizați.
Îi pasă? Nu.
Există careva care arată un pic de sensibilitate
la problemele unuia.
Nu, nu!
- Hei, îmi pare rău că a durat mult. - O, e ok.
Nu-ți fă griji.
Ghandi a înnebunit așa?
O să mă plimb pe aici să văd cum arată.
I-am spus lui unchi-miu că am o durere de stomac. Crezi că m-a crezut?
Da, probabil.
Deci ce să întâmplat cu Tatiana?
- Nici măcar nu ar trebui să-ți spun. - Haide.
După cină, săptămâna trecută, m-a invitat la ea.
Te ascult.
Are o locuință mică cu o baie mică.
Și e chiar lângă... Nu e nici măcar...
nici măcar la capătul holului înțelegi?
Nici măcar...
o zonă despărțitoare.
Și...
am început să ne facem de cap...
și e prima oară și abia începusem...
și am început să simt niște impulsive...
nevoi intestinale...
ale căror nevoi depășeau de departe...
orice nevoi sexuale.
Și a trebuit să mă opresc.
Și cum se întâmplau astea, mă gândeam dacă e vreun fel în care să reușesc...
pentru moment...
să mă extrag din ceea ce începusem...
și să mă ușurez de forța de neoprit...
Știam că toaleta nu o să-mi asigure...
intimitatea de care aveam nevoie.
Numai ție ți se poate întâmpla așa ceva.
Și...
În final mă opresc și îi spun:
"Tatiana, sper să nu mă înțelegi greșit...
dar cred că ar fi mai bine să plec.
I-ai spus după?
Nu.
În timp ce...
Da.
Și?
Încep să mă îmbrac în timp ce ea se holbează la mine.
Încercând să înțeleagă acest incident fără precedent.
Nu știu ce să-i spun că să o lămuresc.
Și chiar mai rău, nici nu prea am timp să-i spun.
Singura scuză pe care ar fi putut să o accepte...
era dacă îi spuneam că sunt Batman.
Îmi pare foarte rău, am văzut semnalul-Batman.
Mi-au trebuit trei zile de telefoane ca să o fac să accepte să mai vorbim.
Acuma încă mă mai așteaptă să sun.
Urăsc locul ăsta.
Nici nu știu de ce am venit aici. Nu mai vin vreo dată.
Cine e femeia aia?
Îți amintești prima oară când ai ieșit să mânaci cu părinții?
Îți amintești? A fost așa o masă.
Și te servește mâncarea asta pe care nu ai mai văzut-o vreodată.
Și îți pun în față...
și a fost o aventură așa de delicioasă.
Și acuma te simți ca un arici transpirat...
așteptând să ți se umple trocul.
O, a terminat.
- Jerry, vorbește încă odată cu ăla. - Și ce să-i spun?
Spune-i că trebuie să vedem un film și că am întârziat.
Hei. Ce miroase aici?
Domnul Cohen, nu v-am mai văzut de câteva săptămâni.
Am căutat un local mai bun.
Un local mai bun! Doriți o...? Doriți o masă?
Nu, adu-mi o farfurie și mănânc aici.
Aduce-ți o farfurie. Mănâncă aici.
Hai lasă, îți găsesc o masă.
Scuzați-mă.
Așteptăm aici.
Acuma, știu că eram înaintea lui. Abia a venit.
O, nu. Domnul Cohen e mereu aici.
E mereu aici? Ce înseamnă asta? Ce înseamnă asta?
Domnul Cohen foarte drăguț.
Locuiește în Park Avenue.
Unde mă aflu?
E un vis?
Pentru numele lui Dumnezeu ce se întâmplă aici?
Nu mai e acolo. A plecat.
Cred că m-a așteptat și a plecat fiindcă ăia nu mai terminau.
- I-ai lăsat un mesaj? - Da, i-am spus să mă sune aici...
și să-i spună celui care răspunde...
să întrebe de un chelios cu ochelari.
Mai bine le spun. Aștept un telefon.
- Jerry, vine femeia aia. - De unde o cunosc?
- Bună, Jerry. - Hei.
Ce mai faci?
- Cum mai merge? - Bine, bine.
Cum merge?
Muncesc din greu. Tu?
Ei, știi tu. Muncesc și eu.
Aceleași lucruri.
Fac...
cam orice.
- Nu prea te-am mai văzut... - Știu, știu. Păi...
... ști tu.
Ar trebui să mai treci.
Sigur că da. Chiar am de gând.
Nu spun asta așa.
- Bună. Sunt Elaine. - O, Lorraine Catalano.
Îmi cer scuze. Lorraine, ea e Elaine.
Ei bine mă bucur să te văd, Jerry. Mă bucur că te-am întâlnit.
Și eu mă bucur că te-am întâlnit, Lorraine.
O, Dumnezeule, Lorraine.
Aia e Lorraine de la biroul lui unchiul meu.
Sunt în necazuri mari de tot.
- Cel cu care ți-ai amânat planurile. - Da, lucrează la el în birou.
Și o să-l vadă mâine...
Și o să-i spună că m-a văzut aici.
El o să-i spună lui nevastă-sa. Nevastă-sa o să o sune pe mama.
O, asta e de rău. Tu nu ști.
O reacție de telefoane în lanț, asta o să se întâmple.
New York, Long Island, Florida. E ca triunghiul Bermudelor.
Din păcate nimeni nu dispare.
Unchi-miu către mătuși-mea, Mătuși-mea către maică-mea...
maică-mea către unchi-miu.
Unchi-miu către verișoara mea, verișoară-mea către soră-mea, soră-mea către mine.
Trebuia să iei masa cu el în seara asta și scăpai.
- E doar un film. - Doar un film?
Nu înțelegi.
Ăsta nu e Planul 1-8 Din Univers.
Ăsta e Planul 9.
Ăsta e cel care a mers.
Cel mai prost film făcut vreodată.
Chiar vreau să-l văd.
A ceva pentru tine. Dacă vrei să prindem filmul ăsta...
trebuie să găsim o masă imediat.
Hai să nu ne mai prostim. Hai să-i dăm niște bani.
Într-un restaurant chinezesc? Crezi că iau bani?
"Crezi că iau bani?" Toată lumea ia bani.
Ieșeam cu unul care mai mereu dădea bani. Le dai 20 de dolari.
Douăzeci de dolari?
Nu e cam mult?
Păi și ce vrei să-i dai, mărunțiș?
E mai mult decât face masa.
Hai termină, facem pe din-trei.
Bine. 7-7-6.
N-o să mănânc așa de mult.
Îți număr creveții.
Ok, cine o s-o facă?
O, nu... Nu pot s-o fac.
Nu mă pricep la lucrurile astea. O dau în bară.
Odată am încercat să mituiesc un funcționar la Roller Derby.
Aproape că am fost arestat.
Cred că tu ești, Jer.
- Eu? Dar tu? - Nu pot face asta. E un lucru bărbătesc.
Evoluția femeii nu manifesta progrese...
în direcția mitei?
Dă-mi banii!
Cum mai merge?
Foarte ocupat.
Nu mai avem răbdare să stăm jos.
Aveți niște specialități bune în seara asta.
Ați putea face ceva să obținem o masă...
am aprecia foarte mult.
O, care e numele dumneavoastră?
Nu, nu, vreau să mănânc acum.
Da, raci de mare întregi. Foarte proaspeți.
Uite. Ia ăștia. Mi-e foarte foame.
Ia-i. Ia-i.
Dennison, patru!
Masa dumneavoastră e gata.
Nu, nu. Vreau masa aia.
Vreau masa aia!
Ce naiba, ai văzut asta? Ce a fost asta?
A luat banii. Nu ne-a dat masa.
- Ai pierdut 20 de dolari. - Păi, cum a putut să facă asta?
- Nu te-ai făcut înțeleasă. - Fă-te înțeleasă.
Ce spectacol jalnic a fost asta.
Bine, mă duc să iau eu banii înapoi.
Scuzați-mă.
Îmi dau seama că este foarte stânjenitor.
Prietena mea a făcut o greșeală.
Numele dumneavoastră?
- Seinfeld. - Da, Seinfeld, 4.
Nu, nu. O vedeți pe fata aia de acolo cu părul lung?
O, da, da.
Foarte frumoasă. Prietena dumneavoastră?
Păi, am fost împreună o vreme...
Dar nu asta e relevant pentru discuția noastră.
Relațiile sunt dificile.
E foarte greu să stai împreună...
Bine, ascultă. Ascultă.
Cât mai durează?
Cam 10 minute.
Deci?
Se pare că e o discrepanță.
- Deci, când mâncăm? - Cinci, zece minute.
Trebuia să plecăm mai devreme. V-am spus.
Nu văd cum am putea să mâncăm și să vedem și filmul.
Ei bine, eu trebuie să mănânc.
Hai să luăm ceva la pachet, mâncăm în taxi.
Să mâncăm în taxi? Mâncare chinezească în taxi?
- Mâncăm la film. - Unde ai impresia că mergi?
Crezi că au mese de picnic acolo?
- Ei bine, ce sugerezi? - Eu zic să plecăm acum...
Mergem la Sky Burger și îi golim.
Nu am de gând să mănânc la Sky Burger. Și în plus, e în direcția opusă.
- Hai să mâncăm floricele sau ceva. - Cartwright?
Nu pot mânca floricele în loc de cină.
- Cartwright! - Trebuie să mănânc.
Ei bine, au hot-dog acolo.
O, hot-dog de la cinema? Mai bine ling podeaua.
Nu pot să plec. Trebuie să aștept aici să sune Tatiana.
Stați să verific. Scuzați-mă, aștept un telefon. Costanza?
Da, tocmai am primit un telefon.
Strigam, "Cartwright? Cartwright!" chiar așa.
Nimeni nu a venit. Am închis.
Păi, era pentru Costanza sau...?
Da, da, așa. Nimeni nu a răspuns.
Era o femeie?
Da, da.
I-am spus că nu ești aici.
A spus ceva urât. Am închis.
A sunat.
Și a strigat, "Cartwright."
Am pierdut-o.
Cine e Cartwright?
Eu sunt Cartwright.
- Nu ești Cartwright. - Bineînțeles că nu-s Cartwright!
De ce nu mergeți la film singuri. Eu nu am chef.
Nici eu. Mă duc la Sky Burger.
- Deci nu mergeți? - Nu ai nevoie de noi.
Nu pot să mă duc la un film prost de unu singur.
Ce, o să fac afirmații sarcastice către străini?
Cred că o să mă duc la unchi-miu.
- Să-i spunem că plecăm? - De ce? Hai să plecăm de aici.
Seinfeld, patru!
Foamea îi face pe oameni să fac lucruri de necrezut.
Și dovada este canibalismul.
Canibalism. Ce...?
Despre ce vorbesc? Adică ei chiar mănâncă.
"Ăsta e bun. Cine e?"
Îmi place persoana asta.
Ce vreau eu să spun...
Cel mai greu lucru la canibali e...
să încerci să dormi profund.
Știți la ce mă refer? Ar fi ceva de genul...
Ce a fost asta? Cine e acolo?
Cine e acolo? E cineva acolo?
Ce vrei? Ce vrei?
Pari înfometat. Ți-e foame?
Pleacă de-aici.