Părinții mei stau în Florida acum. S-au mutat acolo anul trecut.
Nu au vrut în Florida, dar ei au trecut de 60 de ani...
și așa e legea.
Și știți cum e. Poliția nu e așa dură.
Opresc în fața caselor cu bătrâni în mașinuțe de golf.
"Să mergem, tataie. Centura, pantaloni, pantofi albi, treci în spate.
Lasă lopata de zăpadă, acolo. Las-o!"
Nu mă atrag întrunirile de familie.
Ați stat vreodată așa, iar conversația era plictisitoare rău?
Și ați început să aveți fantezii. Știți, te gândești...
"Și dacă m-aș ridica și aș sări pe geam? Mă întreb ce..."
Să mă izbesc în geam, știți?
Te întorci. Geamul e spart. Toți sunt supărați.
"Nu, sunt în regulă. Mă plictiseam acolo.
Și, nu, sunt bine. M-am întors.
Vreau să-mi mai spui despre colecția Hummel, mătușa Rose.
Să mergem acolo."
Ai așa de multe jachete faine. Nu știu de ce ai adus-o pe asta.
Cine poartă așa ceva?
Ce s-a întâmplat cu cea gri, frumoasă?
Ai haine frumoase. Stau în dulap.
Morty, nu poți purta asta.
- Răspunzi? - Credeam că răspunzi tu.
- Ar trebui să răspund eu? - Vrei să răspund eu?
- Răspund eu. - Lasă că răspund eu.
Bună.
- Bună. - Bună.
Lași chestia asta mai încet?
- Aud pe stradă. - Hei, Jer, cum a fost?
Am câștigat. Am jucat incredibil.
A fost o reușită la baza a treia.
L-am scos pe tip, din stânga, urgent.
Vom juca în campionat miercuri din cauza mea.
A fost cel mai grozav moment din viața mea.
Ăsta e cel mai grozav moment, un joc?
Păi, nu. Sharon Besser, desigur.
Știi care a fost cel mai grozav moment pentru mine, nu?
În 1946, am mers să lucrez pentru Harry Flemming...
și mi-a venit ideea unui palton fără curea.
Jerry, uită-te la jacheta asta sport.
Se poartă așa ceva la o petrecere aniversară?
Păi, omul e individualist. A lucrat pentru Harry Flemming.
- Știe ce face. - Dar aniversează 50 de ani împreună.
Mamei tale nu-i place gustul meu la haine.
Am vorbit cu Manya și Isaac la telefon azi.
Iar te-au invitat. Cred că ar trebui să mergi.
În primul rând, mi-am făcut planuri cu Elaine.
Deci ia-o și pe ea.
Nici măcar nu îi cunosc. Ce-i, verișoară de gradul 2?
I-am întâlnit de 3 ori în viața mea.
Nici eu nu o cunosc.
M-a făcut să zbor din Florida pentru asta și apoi îmi critică jacheta.
Cel puțin vino și-i saluți, bei o ceașcă de cafea, apoi pleci.
Cum de el poate să plece?
Dacă ajung să stau lângă unchiul Leo, eu plec.
Mereu mă prinde de braț când îmi vorbește.
Probabil fiindcă mulți oameni au plecat în timp ce el vorbea.
Și e mereu vorba de Jeffrey, nu?
Da. Vorbește despre el ca și cum a tăiat atomul în două.
Tipul lucrează pentru Departamentul de Parcuri.
- Morty, vii? - O, da. Am uitat de asta.
- Hei. Cum e? - Am câștigat.
- Suntem în finală miercuri. - Da!
Ce-i asta?
Schimb complet configurația apartamentului.
N-ai să crezi când ai să vezi. Un nou stil de viață.
- Ce faci? - Nivele.
- Da.
Debarasez toată mobilă, toată...
și construiesc diferite nivele.
Știi, cu scări.
Și totul va fi acoperit de carpetă.
Cu multe perne.
Știi, ca în Egiptul antic.
- Ai desenat planuri pentru asta? - Nu, totul e în capul meu.
Nu văd cum poți sta confortabil.
O, voi sta confortabil.
Când intenționezi să faci asta?
Trebuie să fie gata până la sfârșitul lunii.
- O faci tu? - E o treabă simplă.
- Păi, nu crezi că pot? - Nu, nu e asta.
Știu că nu poți și sunt singur că n-o vei face.
Păi, am unelte. Am perini. Mai îmi trebuie cherestea.
- Hei, e treabă multă. - Nu văd asta realizabil.
Da, de data asta... De data asta te înșeli.
- Haide, fac pariu. - Serios?
Nu vreau să pariezi. Morty, nu-i lăsa să parieze.
O cină mare cu desert, dar mai am până la sfârșitul lunii.
- Îți dau un an. - Nu, nu.
- Nu, nu, o lună. - E un pariu.
Serios, vrei să schimbi locurile?
Nu, nu. Sunt bine.
O, Jerry, auzi?
Da, unchiul Leo.
Deci acum comisionerul de la Parcuri îl recomandă pe Jeffrey pentru o citație.
Da, pentru reducerea gunoaielor din lac?
Nu, nu, nu. Pentru plimbări.
O, da, unde oamenii mănâncă planta vieții, turul frunzișului.
Exact.
Știe întreaga istorie a parcului.
Timp de 2 ore, merge și răspunde la întrebări.
Dar vrei să știi ceva?
Când are o problemă cu vreun mare mahăr...
de la Departamentul Parcurilor...
știi pe cine sună?
Mickey Mantle?
Jerry. Jerry.
Ai gustat mazărea?
Mazărea e grozavă.
Mazărea are aromă de țară, de proaspăt.
Mazăre fenomenală.
- Ești gata pentru desert? - Păi...
de fapt, ar trebui să mergem.
Plecați?
- Eu nu servesc desert. Țin dietă. - Da, nici eu.
Zahărul îmi face gleznele să se umfle și nu pot dansa.
- Să danseze? - Glumește, Manya.
E o glumă?
Deci ai auzit că se mărita Claire?
Da, da.
Am auzit că tipul are 2 căi de curse.
- Știi, trăpași, ca la Yonkers. - Cai.
Sunt ca niște câini mari de călărie.
Dar poneiul? Ce fel de animal anormal e asta?
Și acei copii care au proprii ponei.
Știu. Îi detest.
De fapt, detest pe oricine a avut ponei când era mic.
Eu am avut un ponei.
Păi, nu mă refeream exact la ponei.
Când eram fetiță în Polonia...
toată lumea avea ponei.
Sora mea a avut un ponei.
Vărul meu a avut un ponei.
- Deci, ce s-a întâmplat cu ăsta? - Nimic, absolut nimic.
- Doar îmi exprimam... - Bem o cafea?
Cine bea cafea?
Era un ponei frumos și l-am iubit.
Păi, sunt convins. Cine nu ar iubi un ponei?
Cine n-ar iubi o persoană care a avut un ponei?
Tu. Ai spus-o.
Nu, vezi, noi n-am avut ponei.
Sunt sigur că atunci în Polonia, era ceva normal. Probabil poneii...
erau ca niște mașini compacte.
Asta e.
Mi-a ajuns.
Beți-vă cafeaua.
E puțin supărată. A fost o zi emoțională.
N-am știut c-a avut ponei.
De unde era să știu c-a avut?
Cine se gândește ca un imigrant are ponei sau nu?
Știi ce șanse sunt să se întâmple asta?
În toate fotografiile văzute cu imigranți în bărci...
venind în portul New York...
n-am văzut unul din ei călare pe ponei.
Dar de ce ar veni cineva aici dacă a avut un ponei?
Cine pleacă din țara plină de ponei, într-o țară fără ponei?
Nu are logică.
Greșesc?
- Vă duc la aeroport. - Nu, luăm un taxi.
Sper că incidentul cu poneiul să nu umbrească această călătorie.
O, nu fi ridicol. A fost o neînțelegere.
Hei, sunt de acord cu el.
Nimeni nu iubește un copil care are un ponei.
Păi, dacă vorbești cu ea, spune-i că-mi pare rău. Și lui Elaine. Se simte groaznic.
- Știi, ar trebui s-o suni pe Manya. - Poate o sun.
- O, bună. Hei. - Hei.
Am venit să-mi iau rămas bun.
- Hei, ai nevoie de ajutor? - Nu e nimic. Mă descurc.
Deci cum merge treaba cu nivelele?
Păi, m-am decis să nu o mai fac.
Serios? Ce șoc.
- La revedere. Sunăm noi. - Ai grijă.
- Pa, Jer. - Pa, tată. Ia-o ușor.
- Pa, dle Kramer. - Da, drum bun, Morty.
Deci...
când îmi primesc cina?
Nu e nici o cină. A căzut pariul. Nu o fac.
Da, știu asta. De aia am pariat.
Da, nu există nici un pariu dacă nu o voi face.
Asta am pariat eu, că nu o faci.
Da, aș putea s-o fac. Nu vreau să o mai fac.
Nu am pariat dacă vrei să o faci...
ci dacă o vei face sau nu.
- Și se poate face. - Păi, firește că se poate.
Orice se poate face, dar se face doar dacă se face.
Arată-mi nivelele.
- Pariul e pe nivele. - Nu vreau nivele.
Ăsta era pariul.
Măiculiță.
Bună.
Nu. O, bună.
Nu, tocmai au plecat.
O, Dumnezeule.
O secundă, poate îi mai prind.
Mamă, aici sus.
Nu urcați în taxi.
Manya a murit.
Manya a murit!
- La cine ai mers? - La unchiul Leo.
- Și când e înmormântarea? - Nu știu, a spus că sună.
Știi ce înseamnă asta?
Am pierdut un drum econom. Acele bilete nu se pot returna.
Tocmai s-a dus la control. Doctorul a spus că e bine.
- Doar dacă... - Ce?
Ce? Nimic.
Nu crezi...?
Ce, chestia cu poneiul?
O, nu fi ridicol. Era o femeie în vârstă.
Nu crezi c-a ucis-o?
Știi cât ne va costa avionul?
A fost un comentariu inocent.
N-am știut c-a avut ponei.
Poate prindem un transport aerian al armatei.
Au o bază în Sarasota, cred.
Întregul lucru a ieșit din context. A fost o glumă.
Probabil e unchiul Leo.
Bună.
Da, știu.
Păi, e unul din acele lucruri.
Sigur, sigur. Ne vedem acolo.
Înmormântarea e miercuri.
Miercuri? Ce? Miercuri?
Ora două, miercuri.
- Ce? - Am un meci de softball miercuri.
E campionatul.
Nu ești obligat. Du-te joacă în meci.
- Nici n-am cunoscut femeia. - Deci nu te duce.
Am întâlnit-o de 3 ori. Nici măcar nu știu numele de familie.
Jerry, nu te forțează nimeni.
Cine ține o înmormântare miercurea?
Asta vreau să știu. Adică...
... ăsta e campionatul. E totul.
Nu am o rochie adecvată. Și, tu, nu ai nimic.
Am jachetă sport.
Nu poți s-o porți la înmormântare.
- Ce-i cu ea? - Arată ridicol.
Ce, îmi voi cumpăra altă jachetă sport acum?
Nu știu ce-i de făcut.
Știi cât mă va costă această înmormântare? O, băiete.
Noi nu înțelegem moartea.
Și dovadă e că le dăm morților o pernă.
Și, hei, știți...
Cred că dacă nu te poți întinde și să te odihnești atunci...
nu-mi dau seama cu accesorii de pat chiar fac diferența.
Adică, tipul e în costum, cu o pernă la cap.
Acum, merge la o întâlnire, sau trage un pui de somn?
Haideți să ne hotărâm unde credem că merge.
Chiar îmi plac poneii.
Încercam să fac conversație.
- La ce oră e meciul? - 2:45.
- Și înmormântarea? - Ora două.
Cât durează o înmormântare?
Depinde de cât de drăguță a fost persoana...
dar dă-ți seama că și la Oswald a durat 45 de minute.
Deci nu le poți face pe amândouă.
Știi, dacă situația era inversată...
și Manya avea un campionat de mah-jong sau ceva...
nu m-aș aștepta să vină la înmormântarea mea. Aș înțelege.
Cum poți să te gândești să nu vii?
Știi, m-am gândit.
Nu-mi pot imagina circumstanțele...
în care voi mai avea ocazia să fac sex.
Cum se va întâmpla?
Nu-mi dau seama cum se mai poate întâmpla.
Știi, înmormântările mereu mă fac să mă gândesc la propria mortalitate...
și cum chiar voi muri într-o zi.
Eu, mort.
Imaginează-ți.
Mereu mă fac să-mi evaluez viața...
cum am cam irosit aproape tot și cum plănuiesc să continui așa.
Știu, apoi îți spui:
"Din acest moment, nu-mi mai irosesc viața."
Dar apoi îți spui "Cum? Ce pot face să n-o irosesc?"
Păi, e asta o pierdere de timp? Ce ar trebui să facem?
- Putem bea cafea cu lumea? - Știi...
Știi, nu pot să cred că te gândești să nu joci.
Avem nevoie de tine. Tu lovești totul.
Trebuie să fie la înmormântare. Poate el a ucis-o.
Eu?
Dar tu? Tu ai adus vorba de ponei.
O, da, dar n-am spus că urăsc pe toată lumea ce a avut ponei.
- Cine va juca extremă stângă? - Bender?
Bender? Nu poate juca pe partea stângă. E jalnic.
Nu văd ce folos să mergi.
Crezi că morților le pasă cine le vine la înmormântare?
Nici nu știu că li se face o înmormântare.
Nu e ca și cum ea ar fi în spate spunând "Nu pot să cred că Jerry n-a venit."
Poate e spiritul ei prezent. Ce zici de asta?
Dacă tu ai fi spirit și ai putea călători în alte dimensiuni și galaxii...
și ai afla misterele universului...
crezi că ea ar fi la Drexler's Funeral Home pe Ocean Parkway?
George, am cunoscut această femeie. Nu călătorește în alte dimensiuni.
Știi ce ușor e pentru morți să călătorească?
Nu e ca și mersul cu autobuzul. O secundă...
E totul mental.
50 ani au fost căsătoriți. Acum el se mută în Phoenix.
Phoenix? Ce se-ntâmplă cu apartamentul său?
Nu știu. Stau acolo de la Al Doilea Război Mondial.
Chiria e 300 de dolari pe lună.
300 pe lună?
O, Dumnezeule.
Deși asta pare un eveniment trist...
n-ar trebui să fie o zi de jelit...
pentru că Manya a avut o viață plină de împliniri.
A crescut într-o lume diferită, o lume mai simplă...
cu părinți iubitori și o casă frumoasă la țară.
Și din câte am înțeleg, ea chiar a avut un ponei.
O, și cât a iubit acel ponei.
Chiar și în anii de declin, când vorbea de ponei...
ochii i se luminau.
Blana sa lucioasă, coama mare.
A fost mândria din Cracovia.
Păi, meciul începe acum.
A fost bine c-ați venit. A fost un gest frumos.
Încă nu sunt doctor, unchiule Morty. Sunt doar stagiar.
Nu pot scrie un bilet unei companii aeriene.
Ai o diplomă. Nu le pasă. Vor doar să vadă ceva.
- Am vrut să spun doar cât de mult regret. - Jerry...
Vrei să auzi ceva?
Vărul tău Jeffrey schimbă parcurile.
Îl transferă la Riverside...
deci va restructura complet acea operațiune, înțelegi?
Da.
Va face în Riverside acum ceea ce a făcut în Central Park.
Mai mulți bani.
Deci...
e vărul tău.
Nu înțelegi. Niciodată n-am plătit bilet întreg.
Încă o dată, am vrut să spun doar cât de mult regret...
- Seara precedentă. - O, și eu.
O, nu, nu, nu. A uitat de asta.
A fost mult mai supărată de salată de cartofi.
Deci înțeleg că te muți la Phoenix.
Da. Fratele meu locuiește acolo.
Cred că lui Manya i-ar fi plăcut în Phoenix.
E grozav, e un oraș frumos.
Deci, ce se-ntâmplă cu apartamentul tău?
Desigur, e foarte cald acolo. Va trebui să iau un aparat de aer condiționat.
O, ți-l dau pe al meu. Ți-l trimit prin poștă.
Dar cum ec cu acest apartament mare pe de West End Avenue?
Totuși, se spune că e aer uscat.
Uscat, umed. Ce se-ntâmplă cu apartamentul tău?
Nici măcar nu știu dacă să-mi iau hainele de iarnă.
Am o idee.
Lasă hainele de iarnă în apartament...
și mă ocup eu de apartament pentru tine.
Și voi sta acolo și mă voi asigura că nu se întâmpla nimic.
O, apartamentul.
Jeffrey va lua apartamentul.
- O, Jeffrey. - Îl știi pe Jeffrey.
Da, din câte am înțeles, lucrează la Departamentul de Parcuri.
- Plouă. - Plouă?
Plouă.
Meciul va fi amânat.
Vom juca mâine.
Crede-mă, nu te-aș deranja...
dacă armata n-ar fi închis baza din Sarasota.
- Uite, mâzgălești ceva aici. - Nu pot. Voi avea necazuri.
O, pentru Dumnezeu.
Cine e culcat la pământ la softball?
- N-am mai auzit de așa ceva. - Niciodată nu mi s-a mai întâmplat.
Îmi amintesc că mi-am spus "De ce e Jerry așa departe de bază?"
Va trebui să trăiesc cu această rușine pentru restul vieții mele.
Uite. În a cincea rundă, de ce ai pornit spre o încercare?
Credeam că au fost 2 aut-uri.
Nu mi-a venit să cred când te-am văzut alergând.
Am crezut că poate au schimbat regulile sau ceva.
A fost cel mai nasol moment al vieții mele.
Dar Sharon Besser?
O, desigur, 1973.
- Te pune pe gânduri, nu? - Legat de ce?
Știi, spiritul lumii.
Stai, crezi că Manya a apărut în timpul meciului și m-a blestemat?
N-am mai văzut pe nimeni să joace așa.
Dar am fost la înmormântare.
Da, dar nu e de ajuns pentru faptul că ai ucis-o.
Poate Manya a lipsit la înmormântare...
fiindcă ea vizita altă galaxie în acea zi.
Nu crezi c-ar fi auzit că am fost acolo?
Nu neapărat.
Cine s-ar fi gândit că un emigrant a avut ponei?
Ce reprezintă poneiul? Care-i scopul poneiului?
De ce avem aceste animale, acești ponei?
Ce facem cu ei, în afară de a-i călări?
Păi, de ce ponei? Ce facem cu ei?
Poliția nu-i folosește, știți, pentru controlul mulțimii.
"Hei, vrei să treci dincolo de baricade?
Hei.
Hei, băiețel.
Da, cu tine vorbesc. Doar...
În spatele baricadelor."
Deci cineva, presupun, a creat genetic acești ponei.
Oare pot să-i facă de orice mărime?
De exemplu de mărimea unei monezi de 25 de cenți?
Ar fi distractiv pentru Monopoly, nu? Ai un mic ponei.
Și îl pui pe...
"Baltic, au picat două. Haide. Stai. Acolo. Baltic, e...
Da, Bine. Acolo, stai acolo."