Deci, sunt la coadă la supermarket. 2 femei în fața mea.
La una totalul era de 8 dolari, la cealaltă 3 dolari.
- Desigur ambele aleg să plătească cu... - Cecul.
Cecul.
Acum, chestia e că dacă e o femeie în fața ta care scrie un cec,
nu vei aștepta mult timp. Am observat că femeile sunt foarte rapide cu cecurile.
Fiindcă scriu așa de multe cecuri.
Cheile nu și le găsesc în poșete, nu știu unde sunt.
Dar carnetul de cecuri îl găsesc. Niciodată nu scotocesc după el.
Carnețelul de cecuri iese dintr-un buzunar imaginar.
"Pe ce nume să-l scriu?
Ăsta e buletinul meu."
E ceva la cec ce, pentru bărbat, nu e masculin.
Nu știu exact ce e. Cred că pentru bărbat cecul e ca și un bilet de la mama,
pe care scrie "Nu am bani, dar dacă îi contactezi pe acești oameni,
sunt sigur că mă vor susține... Dacă ai putea să mă crezi de data asta.
Nu am bani, dar am asta...
Scriu pe ele. Are vreo valoare?"
Care-i aia?
"Coccoon II: Întoarcere". Bănuiesc că nu le-a plăcut acolo...
Poate s-au întors pentru mâncare chinezească.
Lui Maureen Stapleton dacă i se face poftă, probabil tipa la extratereștrii ăia,
"Îmi trebuie un Lomein!"
Bine, ce facem aici? Am văzut tot.
Oh da? Nu cred c-ai văzut asta.
- O, adorabil... - Da.
Ce crezi că zic părinții lor?
"Deci, ce face fiul tău acum, dr. Stevens?"
"E un soț adulter public. Da, e un băiat bun..."
știi ceva? Ăsta ar fi un cadou amuzant pentru ziua lui Pamela.
Pamela? O cunosc?
Da, ai cunoscut-o când eram noi împreună.
Oh da, sigur...
- Habar n-ai de cine vorbesc, nu? - Nu.
Blondă, îți amintești? Ochelari?
Ai blocat complet amintirile de când eram noi doi un cuplu?
- Partea Riverside. - Da! De fapt...
Nu, nu contează...
Păi, ce-i?
Păi, câțiva oameni se adună mâine seară la un bar să sărbătorească ziua ei,
dar nu ai vrea să mergi la așa ceva... nu.
Stai puțin.
Putem face o înțelegere aici.
Ce înțelegere?
Merg la aia, dacă vii cu mine la o nuntă în familie, sâmbătă.
O nuntă!? Te-ai zăpăcit, omule?
- Părinții mei vin pentru asta... - Serios?
Da, mâine.
Hei, tatăl tău și-a ondulat părul?
Nu, nu... Tot cu el într-o parte e.
- De ce face așa? - Crede că nu observă nimeni?
- Deci, avem o înțelegere? - O nuntă?
Sunt mulți oameni de care să râzi...
- În regulă, ce naiba? - Super!
Când ești moartă, ești moartă. Atât. Nu mergi nicăieri.
- Hai să mergem... - Trebuia să aduc ceva?
- Puteai. - Am întâlnit-o o singură dată.
- Nu e necesar. - Atunci de ce ai spus asta?
- Bună. - Bună Pamela, îți amintești de Jerry.
- Da, ne-am mai întâlnit. - Bună, la mulți ani.
Lume, ei sunt Elaine și Jerry.
Bună.
Nu am adus nimic.
- V-am pus pe voi 2 aici. - O, Bine
Îmi pare rău, n-am știut ce să aduc, nimeni nu mi-a spus.
Cât bacșiș crezi că trebuie să-i dăm să tacă?
- Eu pun 5... - Eu dau pălăria.
Ce avem aici...
De ce nu te relaxezi și îți dai jos geaca?
O, nu pot. Am tendința de a mi se face frig.
Câtă masculinitate...
În plus am mâneci scurte și nu vreau să-mi expun tatuajele.
E incredibilă!
Hei, tipul ăsta zice că îl știe pe Bricker...
O, îl știi pe Bricker! De unde?
Ce se întâmplă aici?
Trebuie să fie iubitul, e prea bună să fie singură.
Ce contează? Nu pot face nimic cu Elaine alături...
De unde o știi pe Pamela?
Prietena unei prietene. Tu?
Am fost la drept împreună.
O, Jerry!
O, nu, nu acum...
Am avut un vis noaptea trecută și tu ai fost în el.
Serios? Doamne, trebuie să scap...
Erai tu, dar nu erai tocmai tu...
Nu mai spune!
De ce se întâmplă asta? Te rog, oprește-o!
Cred că eram în casa în care am crescut
și tu stăteai și priveai pe fereastră...
E brutal...
Te-ai întors și aveai dinții de lemn...
Ce zici de asta?
Mă pot întoarce acum? A terminat? Nu, nu pot...
Sunt blocat...
- Jerry? Mă asculți? - Da, te ascult.
Elaine, cum se numea acea bijuterie la care m-ai dus atunci?
Mulțumesc, Pamela!
Deci, ești avocat...
Sagman, Bennet, Robbins, Oppenheim și Taft.
Desigur, ei s-au ocupat de procesul legat de îndepărtarea tatuajului meu!
O, tu ai fost acela!
Imaginează-ți! Mi-au scris "Maama" cu doi "a"...
Foarte nostim! Tu cu ce te ocupi?
Comedian.
Serios? Asta explică totul...
Sagman, Bennet, Robbins, Oppenheim și Taft.
Ești gata?
Trebuie să plecăm. La mulți ani!
Nu pot să cred. Am rămas cu buza umflată! Nici nu-i știu numele!
Sagman, Bennet, Robbins, Oppenheim și Taft...
N-a fost rău, serios...
Ar trebui să-ți mai cizelezi bunele maniere.
De ce? Ce am făcut?
Păi, nu-mi plac răspunsurile tale de curtoazie,
de parcă ți-aș vinde folie de aluminiu.
Te-am ascultat!
Nu! Abia așteptai să te întorci la mica ta ta "conversație".
Nu, ai vorbit despre visul tău, în care aveai dinți de lemn.
Nu! Tu aveai dinți de lemn!
Nu eu aveam, tu aveai!
În regulă, deci eu aveam dinți de lemn și ce?
Deci nimic...
Se pare că Platon, care a inventat conceptul de relație platonică,
era încântat de asta.
I-a dat numele său. A spus "Da, am o chestie nouă
"platonică".
Idea mea, numele meu, îi dau numele meu...
Ceea ce fac e că ies cu fetele...
Vorbesc cu ele. Nu fac nimic și mă întorc acasă.
Ce credeți?
Cred că va fi ceva mare!"
Pariez c-au fost alți tipi în istorie care au încercat
să numească o relație după numele lor, dar nu a mers.
Pariez c-au fost tipi care au încercat s-o face. Ziceau...
"Bună, mă numesc Rico. Vrei să mergem în pat imediat?
Hei, e o relație "Riconica".
- Hei! - A, iată-l!
Asta îmi place. Vii acasă și părinți sunt în patul tău!
Jerry, nu trebuie să facem asta...
Ce tot spui? E bine, mă bucur că sunteți aici...
- Mâine vom merge la un hotel. - Mamă, vrei să-ncetezi?
Nu, de ce să preluăm controlul apartamentului tău?
Nu-mi pasă. Dorm alături.
- Kramer nu se supără? - Nu, face o supă Bouillabaisse.
Tată, lasă-mă să-ți pun o întrebare.
Câți oameni lucrează la birourile mari de avocatură?
Depinde de firmă.
Da, dar dacă suni și descrii o persoană, crezi că o recunosc?
Care-i problema? Ai nevoie de un avocat?
Nu, am cunoscut pe cineva la o petrecere și știu unde lucrează, dar nu-i știu numele.
Deci de ce nu întrebi pe cineva care a fost la petrecere?
Nu, o pot întreba doar pe Elaine și nu pot face asta.
De ce nu?
Pentru că e complicat. Sunt niște tensiuni acolo.
- A ieșit înainte cu ea... - Care e ea?
Cea din Maryland, care ți-a adus cireșele învelite în ciocolată, care nu ți-au plăcut.
Oh da, foarte alertă. O persoană caldă.
Da, e grozavă.
Deci, cum de nu s-a materializat nimic?
Păi, e ceva greu de discutat...
Nu știu...
- Știu ce a fost... - Nu știi ce a fost...
Deci, ce a fost?
Păi, ne certăm des din nimicuri...
Și a fost o mică problemă la chimia fizică...
Cred că e o fată foarte atractivă.
Categoric este.
Aș înțelege dacă ar fi fost o problemă de greutate...
Nu, nu a fost asta. Nu a fost totul "pe o parte".
Știi că nu poți fii special. Nimeni nu e perfect.
Știu, știu...
Jerry, e un lucru bun ca eu nu am fost special.
Idiotule...
- Deci ce femeie cauți, Sophia Loren? - Asta nu are nici o legătură.
Ce zici de Loni Anderson?
De unde ai scos-o pe Loni Anderson?
Ce e rău cu Loni Anderson?
Îmi place Elaine mai mult decât Loni Anderson...
Ce tot vorbiți acolo? Elaine nu a fost "aleasă".
Și asta pe care o cauți e "aleasă"?
Nu știu, poate...
Deci întreab-o pe Elaine de numărul ei.
Nu pot. Se va supăra. Nu vorbesc despre alte femei cu ea,
mai ales de cea din această seară.
Cum ai putut să mai ieși cu ea dacă nu te interesează?
Suntem amici.
Mie nu-mi sună asta a amiciție.
Dacă ați fi amici, i-ai cere numărul.
- Știi unde lucrează? - Oh da...
Păi, du-te la ea la birou.
La biroul ei?
Du-te la acea clădire. Doar iese să ia prânzul, nu?
Bănuiesc...
Deci, stai în hol, lângă lift și o aștepți să coboare să ia prânzul.
Adică să pândesc în hol?
Morty, e ridicol. Cere-i lui Elaine numărul!
Nu vrea să facă asta.
Și îl pui să stea lângă lift ca un drogat! Ce se întâmplă când o vede?
Se preface că s-au întâlnit accidental!
Știți ceva? Asta nu e o idee atât de rea...
- Cum arată? - Nu știu. Greu de spus.
De ce actrița îți amintește?
Loni Anderson.
Loni Anderson?!
Ce, ce-i rău la Loni Anderson?
Ascultă, merci că ai venit aici. Apreciez asta.
Da, sigur. Arătăm un apartament pe Strada 48.
În plus, crezi c-aș fi vrut să pierd asta?
- Sunt puțin agitat. - Da și eu...
Dacă o văd, ce să-i spun că fac aici în clădire?
Ai venit la mine. Eu lucrez aici.
Cu ce te ocupi?
Sunt arhitect.
Ești arhitect?
Nu sunt?
Nu văd arhitectura ieșind din tine.
Presupun că tu ai putea fi arhitect.
N-am spus niciodată că sunt arhitect. Doar altceva...
În regulă, nici măcar nu va întreba, dacă o vom vedea, ceea ce-i puțin probabil.
Păi ce ai vrea să spun? Că am intrat aiurea aici?!
Luăm prânzul cu un prieten. El lucrează în clădire.
Cum îl cheamă?
Bert... Har... bin... son.
Bert Har-bin-son.
Bert Harbinson? Pare inventat.
Nu e bun?
În regulă, Art... Corr...
Art Corr...
velay...
- Corvelay? - Da.
El cu ce se ocupă?
E importator.
Doar importuri, fără exporturi?
E la import-export, ok?
- Elaine nu te-am mai sunat? - Nu, cred că-i încă supărată.
Nu înțeleg, nu vorbești cu ea despre alte femei?
Niciodată.
Stai puțin. E ea... în dreapta.
Am uitat cine sunt! Cine sunt?!
Tu ești tu. Luăm prânzul cu Art Corvelay.
Vandelay!
Corvelay!
Lasă-mă să fiu arhitect. O pot face!
Hei...
Petrecerea de ziua lui Pamela, nu ne-am cunoscut acolo?
- Jerry. - Sigur! Bună!
- El e George. Îmi pare rău... - Vanessa.
Îmi pare bine de cunoștință.
Sagman, Bennet, Robbins, Oppenheim și Taft.
Așa e! Ce faceți aici?
Luăm prânzul cu un prieten de-al nostru. El lucrează în clădire.
Da, Art Vandelay.
Serios? În care companie?
- Nu știu. E importator. - Importator?
Și exportator.
E importator-exportator.
Eu sunt arhitect.
Serios. Ce construiești?
Căi ferate...
Credeam că inginerii le proiectează.
Și ei...
Îmi pare rău că a trebuit să pleci așa repede ieri seară.
Oh și mie. Vărul meu a trebuit să se întoarcă în Boston.
Oh, tipul ăla era vărul tău!
Da și acea femeie era...
O amică!
Mă duc să iau o hârtie...
Deci, ieși cu bărbați imaturi?
Aproape exclusiv...
Nu mai am litere...
Mamă, vrei să muți odată?
Ce faci?!
Stai, vreau doar să văd ceva...
Nu ai voie să te uiți acolo, încă mai jucat!
Bună seara, dle Kramer!
Hei, Morty! Garnitură?
Uită-te.
- "Quo"? Ăsta e cuvânt? - Poate!
M-ai provoca?
Mamă, nu poți să cauți cuvinte în dicționar! Tata, trișează!
"Quo"? Ăla nu e cuvânt.
Ești un maniac...
Păi pune ceva, că stai de 20 de minute.
Deci unchiul Mac și Artie, vin aici înainte de nuntă?
Vin aici la ora două... Oh, Elaine a sunat.
A spus că vine la 2:30. O, și a spus că spera ca întâlnirea...
cu Art Vandelay a decurs bine."
Ce a spus?
Exact ce am spus, uite.
Știe!
Sunt un măgar...
Ce știe?
Știe toată prostia cu Vanessa și cu liftul...
Nu, nu, nu merge. Poate mai are un "Z"...
Cum de a aflat?
Pentru că Vanessa probabil i-a spus lui Pamela,
iar Pamela probabil i-a spus lui Elaine.
Deci, ce ai? Te temi de ea?
Da, într-adevăr!
Ce a mai spus la telefon?
Tot ce am scris.
Da, dar ce ton avea vocea ei? Cum părea?
Cine sunt eu, Rich Little?
Păi, nu poate fi prea supărată. Totuși vine la nuntă.
Da, dar acum sunt eu îngrijorat.
O, încetează.
"Quone"?
30... 31...
"Quone"? Nu, mă tem că trebuie să te provoc.
Nu e nevoie să o provoci. Există cuvântul.
- E un cuvânt clar. - Provocare...
Quone. Să quonezi ceva.
Nu mai joc cu tine...
Quone nu e cuvânt...
Nu e bun. Îmi pare rău. Iată. Ia-l...
De ce m-ai făcut să-l pun pe tablă?
Nu, ne trebuie un dicționar medical!
Dacă un pacient e dificil, îl quonezi...
Dacă vrei material comic, vino unde lucrez eu.
Acolo e un serial de comedie!
Trebuie că te distrezi pe cinste acolo.
Avem mult timp liber...
Îmi pare rău. Doar aștept pe cineva...
Ai grijă ce-i spui tipului ăsta. Va folosi totul în următorul act!
Da, da...
Jerry, ți-am spus că scriu o carte? E o autobiografie.
Da, unchiule Mac, ai menționat acest lucru...
Se bazează pe experiența mea!
Perfect.
- Mă scuzați o secundă. - Sigur.
Îmi pare rău.
Bună ziua, Jerry Seinfeld?
O, bună ziua. Elaine Benes.
Vrei să facem asta acum, sau vrei să așteptăm până în mașină?
O, nu, s-o facem acum.
În regulă, toată povestea cu liftul, dă-mi voie să-ți explic...
Bine...
- Jerry, vii cu noi? - Nu, vin cu mașina mea.
De aia am adus furgoneta. De ce naiba am adus-o?
Oricum, știi de ce nu te-am întrebat? M-am simțit stânjenit,
iar tu erai tare supărată în taxi.
Jerry, nu te-am mai văzut flirtând. A fost un adevărat spectacol.
Jerry, ne vedem acolo. Pa, Elaine.
Oh, pa. Mă bucur să vă văd.
Oh, nu am făcut cunoștință.
Îmi pare rău. Elaine, el e vărul meu, Artie Levine.
Levine.
Da, Levine. Și eu sunt Jerry Cougar Mellencamp...
Oricum, recunosc a fost un lucru ridicol,
dar evident avem o mică problemă aici.
Da, evident.
Dacă vom fi amici, trebuie să putem vorbi despre alți oameni...
Sunt perfect de acord.
Bine.
Super!
Super? De unde l-ai scos pe "super"?
E super să vorbim despre...
- Alți oameni... - Băieți.
Da.
Da...
Despre cineva anume?
Nu. Unul tip general.
O, serios? Elaine Marie Benes...
Ce? Nu, nu e mare scofală.
Nu, minunat! E minunat!
Nu, abia ne-am cunoscut...
Nu contează. Cum îl cheamă pe tânăr? Aș vrea să-l cunosc.
Nu prea cred...
Păi, cu ce se ocupă?
E meșteșugar, meseriaș, muncitor necalificat?
Wall Street.
Finanțe mari. Tauri, urși, oameni din Conneticut.
Și arăta chiar bine.
În regulă, domnule.
Și e amuzant.
Nu e cinstit!
Deci unde l-ai cunoscut?
L-am pândit la clubul la care merge.
Când ești la pândă, crezi că e mai bine să stai lipit de perete,
sau să te furișezi după o plantă mare?
Cred că, chiar dacă ai avut o relație cu cineva,
sau să zicem, mai ales dacă ai avut o relație cu cineva
și încercați să deveniți prieteni după aceea, e foarte dificil.
Nu? E greu, pentru că vă cunoașteți atât de bine.
Vă cunoașteți unul celuilalt, trucurile.
E ca și cum 2 magicieni, și-ar face scamatoriile unul altuia.
Unul zice "Uite, un iepure."
Iar celălalt: "și? Cred că asta e cartea pe care ai ales-o."
"Uite, ce-ar fi să ne tăiem în două și să terminăm pentru azi, bine?